CASA DRAGONULUI
Aceștia sunt termenii.
O sută de dragoni de aur.
Pe corabie?
Pe om.
Chiar dacă aș vrea, nu aș avea de unde plăti atât.
Iarăși te prefaci sărac.
Sunt vorbe găunoase din gura unui Lannister,
ale cărui grajduri și spălătoare sunt cioplite într-un munte de aur.
Aurul ne va fi de trebuință pentru acest război.
Distrugerea blocadei vă va aduce foloase.
Crezi că ducem lipsă de cumpărători pentru tapiserii și parfumuri?
Vindem oriunde, după bunul-plac, cu sau fără blocadă.
Bogăția Essosului e pe măsura întinderii lui.
Din câte se pare, ai mai multă nevoie de noi decât avem noi de tine.
Insulele Stepstones.
Ce e cu ele?
Dați-ni-le nouă.
O mică adunătură de pietre.
Nicidecum un sacrificiu pentru lorzii din Westeros.
Pietrele acelea fac obiectul unui conflict de o generație.
Vezi tu,
corsarii voștri au atras corăbii în cursă, au luat sclavi, mărfuri...
Dacă ni le dați după ce veți izbândi, toate acestea vor înceta.
Vom cere doar o dare corăbiilor care vor să treacă.
Ca să ne recuperăm pierderile pricinuite de cetele Velaryon.
Șantaj. Veți mări prețul bunurilor de bază.
Chiar și așa, neîndoielnic e mai bine decât să flămânzești.
Atunci, o flotă de vase de război.
La comanda ta, ar distruge blocada și ar controla culoarul.
Prea bine.
Prințul regent m-ar putea trimite în ștreang pentru asta.
Cu flota pe care o trimitem acum,
poți să-l răstorni pe prințul regent și să ocupi tu însuți Tronul de Fier.
Desigur, mai există o condiție.
Aș fi vrut să fac o baie și să beau un urcior de vin.
Comandantul flotei noastre trebuie să accepte să te însoțească.
Îl cheamă Lohar. Corăbierii îi sunt nespus de loiali.
Dacă nu îi va conduce, nu vor vrea să lupte.
Prea bine.
Să-l cunoaștem atunci pe comandant!
Amirale Lohar!
Dânsul e Tyland Lannister, de la Casterly Rock.
Îmi pare bine, lord Tywin.
Mă cheamă Tyland.
Ce fel de bărbat ești?
Poftim?
Poet?
Filozof?
Sunt maestru al corăbiilor în Debarcaderul Regelui.
- Ești subțire. - Dar și înalt.
Nu voi porni pe mare cu un bărbat care nu mă poate înfrânge.
La ce?
N-ar strica un strop de rom.
Alteță...
Doar o picătură.
Ești un om bun, Orwyle.
O vorbă, Alteță.
Alteță, trebuie să vă rog să vă oțeliți.
Trebuie să părăsim iute Debarcaderul și nu ne vom mai întoarce o vreme.
- Poftim? - Pretendenta la tron a găsit
trei călăreți noi pentru dragonii ei.
- E cu neputință. - Așa a crezut și fratele Alteței Voastre.
A zburat să o înfrunte și a dat greș.
A fugit îngrozit, din câte aud.
Nici nu merită mai mult.
Chiar și așa, s-a îndreptat mânios spre Vârful Ascuțit...
și a făcut prăpăd în cetate.
Ce javră nebună de legat!
Deci chiar a reușit.
Mă tem că da.
Atunci, ce rost au mai avut toate astea?
Zeii sunt neîndurători, Alteță.
Dar nădăjduiesc că înțelegeți situația presantă.
Nu. Nici gând.
Sunt regele. De ce aș fi nevoit să fug?
Fiindcă prințul regent vă va ucide.
Erați în pericol și înainte, dar acum e furios și planurile îi sunt zădărnicite.
Nu se știe de ce e în stare.
Dar, cât e plecat, avem prilejul...
Prilejul de a-l îndepărta.
Du-mă la tronul meu...
și îl voi lua prizonier de îndată ce se va întoarce.
Și apoi?
Când Rhaenyra vă va ataca cu cei șapte dragoni ai ei
și nu o veți mai avea pe Vhagar, ce veți face?
De-a lungul anilor, prevăzând micile piedici de pe drum,
am mutat rezervele de aur de la Harrenhal la Banca de Fier din Braavos.
Putem să o ducem bine
și să ne întoarcem când va lua sfârșit tot ce urmează.
Vrei... Vrei să mă duci în Essos, să trăiesc cu păgânii ăia.
După mine, cel mai bine e să rămâi în viață, oricum ai trăi.
Așa să fie oare?
Dragonul meu a pierit.
Sunt ars, dezgustător și singur.
Și sunt schilod.
Nu sunteți singur.
Scula mi-e distrusă. Ți-au spus asta?
Da. A ars ca un cârnat pe frigare.
Nu deznădăjduiți, Alteță. Vă așteaptă zile mai bune.
Lăsați-i pe Aemond și pe pretendenta la tron
să se distrugă reciproc, în sânge și amărăciune.
Când vor fi vlăguiți și oștile le vor fi ferfeniță,
ne vom întoarce, iar poporul ne va primi cu brațele deschise.
Nici să mă ușurez nu pot fără să mi se scurgă pe picior.
Oamenii vor fi sătui de lipsuri nesfârșite și teamă.
La întoarcere, îl vor primi cu urale pe rege,
adevăratul moștenitor al tatălui său.
Aegon Biruitorul,
renăscut din cenușă.
Aegon Împăciuitorul.
Aegon Refăuritorul.
Aegon, Desfătarea Regatului.
Așa mai merge, Hugh, nu crezi?
- Ar trebui să ne învățăm poruncile. - Da, și o să merg.
Doar n-o să-mi refuze plăcerea asta după atâta timp. Nu mai pun gura pe pește.
Ce căutați aici?
Ia-ți picioarele de pe masă!
- Nu prea am chef. - Ulf!
Decizia nu îți aparține, Ulf.
Dar cui îi aparține... flăcăule?
E prințul, Ulf. Prințul Jacaerys Velaryon.
Prințul Jacaerys Velaryon, cum te văd și cum mă vezi. Cine-ar fi crezut?
Aici locuiește.
Îți aștept scuzele.
Tânărul prinț! Și ia uite ce păr are!
Negru, cum umblă vorba.
Și mai zic că n-avem sânge Targaryen...
Mama este regina!
Amândoi, călăreți de dragoni.
Noi doi suntem făcuți din același aluat.
Este o moștenire sfântă, despre care tu nu știi nimic.
Iertați-l, Alteță.
Nu e deprins cu purtarea de la curte.
Aș zice că nu știe să se poarte deloc.
Știți ce s-a întâmplat în ultimul ceas?
Așa-numitul prinț regent a ars din temelii Vârful Ascuțit.
Mii de oameni răpuși sau dispăruți. Portul e scrum.
Te vei pregăti să înfrunți așa un dușman?
Sau vei sta aici și te vei face comod?
Dacă ne vei zădărnici strădaniile, fiind trândav sau nepregătit,
te voi trimite în ștreang și îți voi azvârli trupul la câini.
Nu am vrut să vă jignesc, Alteță.
Noii călăreți sunt o binecuvântare.
Dar acum, că am isprăvit cu asta, nu îmi pot alunga îndoielile.
Nu știm bine cine sunt și cât de tari sunt din fire.
Cel puțin pe Addam din Hull îl cunoști.
Construiește corăbii în slujba mea
și, din câte înțeleg, este un bărbat integru.
Nu am prea avut de-a face cu el,
cu părere de rău.
Dar fiarele au fost revendicate.
Ai acum un avantaj însemnat.
Trebuie să ataci cu repeziciune,
cât timp Aemond își cântărește următoarea mișcare.
Sperasem ca avantajul meu să-l descurajeze.
Vhagar a fost mereu principala amenințare, iar acum e depășită.
Vhagar nu e singurul lui dragon.
Al treilea frate nu a luptat, nu a părăsit Orașul Vechi.
Iar dragonul lui e mai tânăr decât Vermax.
Dar tot dragon rămâne. Și mai e cineva.
Helaena?
Nu călărește dragoni. Îi displace.
Ar putea fi silită. Iar dragonul ei...
Dreamfyre a ieșit din găoace pe vremea când Cuceritorul era rege.
E un dragon cumplit. Totuși, Helaena nu e o războinică.
Aemond s-a socotit de neînfrânt.
Acum a descoperit că nu e.
Va fi mânios, disperat.
Prăpădul din Vârful Ascuțit nu e ultimul. Și nu va fi contestat.
Ai dreptate.
Mi-aș dori să te înșeli.
Cum e Șarpele Mării?
Mai bună ca nouă.
Mâine ne vom realătura blocadei.
Dușmanii să se păzească, fie ei Lannister sau Greyjoy.
Dar corabia mea nu se mai numește Șarpele Mării.
Stătea mărturie gloriei mele.
Acum poartă alt nume.
Regina care nu a fost.
Corlys!
Îți mulțumesc.
Ceea ce fac acum...
fac pentru ea.
Alteță, ești pregătită.
Ai șase dragoni care luptă pentru tine.
Corăbiile mele îți urmează poruncile, iar oamenii mei te slujesc.
Dar Lannisterii se apropie, iar Hightowerii vin din Orașul Vechi.
Trebuie să strivești fiara de la cap,
înainte să se scurgă prea multe zile.
Mai există, firește,
un participant care nu s-a dezvăluit încă.
O vorbă, Alteță.
Se pare că oile din ținutul nostru au fost vândute în amonte.
Supușii mei au trimis în loc mai mulți porci.
Dragonii mănâncă porci, nu?
Caraxes îi preferă. Cum ți-e oastea?
Vom fi gata de drum în două zile.
- Ocupă-te de porci! - Numaidecât, Alteță.
Alteță?
- Ser Alfred Broome a venit să vă vadă. - Alteță!
Interesant.
Sunt trimis ca sol al reginei,
spre a vă stabili mișcările și intențiile.
Ai sosit la țanc, poți să-mi vezi noua oaste, Broome.
Ce părere ai?
E foarte numeroasă.
Lannister șovăie.
Am de gând să atac Debarcaderul înainte să mă ajungă din urmă.
Putem vorbi între patru ochi, Alteță?
Vreau să vă vorbesc deschis.
Nici nu mă aștept la altceva.
I-am fost loial regelui, fratele Alteței Voastre.
I-am închinat flamurile Rhaenyrei, urmașa sa la tron.
Nu-i voi sluji în veci pe uzurpatori sau pe plozii din Orașul Vechi.
Dar vor fi de purtat bătălii, iar în asemenea vremuri...
Ați auzit ceva?
Locul ăsta te face să latri la lună.
Câtă vreme ați adunat o oaste, Rhaenyra a tot șovăit.
Ne-a nesocotit judecata
și a urmat o cale ce mi se pare nesăbuită.
Rhaenyra își va croi propriul drum, fie el bun sau rău.
Sunteți un conducător de oști.
Dacă vă asumați rolul,
lorzii vă vor urma.
Nu te socoteam un trădător,
ser Alfred.
Rhaenyra are intenții bune.
Dar, în clipa de față, avem nevoie de...
un rege.
Se pare că pretendenta a trimis corăbii să adune oamenii de rând
care cred că au vreun strop de sânge Targaryen.
Înșelăciune și tertipuri. Niște lași, toți.
Pune capăt nebuniei.
Nicio corabie să nu intre și să nu iasă din port fără a fi verificată.
Va stânjeni activitatea vaselor de pescuit.
Oamenii depind de ele pentru hrană.
Nu vor mai avea nevoie de hrană dacă vor fi măcelăriți de dușman.
Cu toții trebuie să jertfim ceva.
De ce ne urăște toată lumea?
Sunt nefericiți.
Iar oamenii nefericiți caută să urască pe cineva.
Nu noi am impus blocada.
Nu. Dar se așteaptă ca noi, curtea, să o distrugem.
Bea asta!
Eram mai fericită înainte să devin regină.
Ce zici, ai vrea să pleci de aici?
Și unde să mă duc?
Prințul regent, Alteță.
Helaena, aici erai! Mamă...
Tocmai mă pregăteam de culcare.
- Coroana are nevoie de tine. - Acum?
Rhaenyra are noi călăreți de dragoni și trebuie să răspundem pe măsură.
- Vreau să zbori cu Dreamfyre la luptă. - Aemond!
Nu vreau să lupt.
Dorințele trebuie să dea acum întâietate
măsurilor necesare pentru păstrarea tronului.
Nu voi pârjoli pe nimeni.
- Nu era o rugăminte. - Aemond...
Ne-au pângărit dreptul din naștere, au făcut din supuși lorzi.
- E un păcat ce trebuie pedepsit! - Aemond! Sora ta este totuși regina.
Și tu ai fost cândva! Iar acum vezi urmările slăbiciunii tale.
Suntem în pericol azi mai mult decât ieri!
Pericolul te-a împins să pârjolești Vârful Ascuțit?
Primejdia sau furia josnică că ai fost umilit?
Vrei să conduci Cele Șapte Regate,
dar le aduci prăpăd și moarte supușilor tăi atunci când ești jignit.
Fiindcă astfel te simți puternic. Iar acum cauți să-ți corupi sora.
Cea mai blândă din neamul nostru, care trebuie protejată.
Cine o va proteja, dacă nu poate singură?
Cine va fi fără mintea întreagă?
Nu ne este amenințat doar tronul, ci înseși viețile noastre.
- Nu vrei să izbândim? - Nu așa.
Nu așa!
Alteță!
Mare Maester!
Trebuie să-ți cer din nou ajutorul.
Am nevoie de o cale de ieșire.
Și de discreția ta.
Nu ții deloc la legământul tău,
lord comandant?
Numai la el țin, milord.
Fiul unui intendent din Dorne se culcă cu regina Celor Șapte Regate.
Cu fosta regină.
Totuși, ea nu a încălcat niciun legământ.
- Te-aș putea trimite la Zid. - Într-adevăr.
Ai păta astfel numele Hightower preț de o generație.
- Mama regelui și Mâna sa... - E sora mea.
Mi-a salvat viața.
De două ori.
O dată de securea călăului și o dată de mine însumi.
De atunci, este farul pe care îl urmez.
Să nu crezi că nu mi-e rușine, ser.
Patima pentru femei mi-a adus numai suferință.
Atunci împotrivește-te.
Dacă ar fi atât de ușor...
Frații tăi din Garda Regelui luptă cumva cu ea.
Așa să fie oare?
Tot ce se poate.
Sau poate că toți bărbații sunt depravați.
Iar onoarea adevărată e o ceață...
care se risipește în zori.
Ce filozofie sumbră!
Nu am nicio filozofie.
Sau, mai curând, asta era filozofia mea.
Să apăr oamenii cinstiți și să împart dreptatea celorlalți.
Dar acum...
Ai văzut ce am văzut și eu.
Dragonii dansează, iar oamenii sunt praf sub picioarele lor.
Toate gândurile noastre mărețe, toate strădaniile nu înseamnă nimic.
Acum ne îndreptăm spre pieire.
Moartea va veni ca o alinare.
Nu crezi?
Lohar! Lohar! Lohar!
M-ai impresionat, lord Tyman.
Debarcaderul Regelui a trimis un reprezentant îndrăzneț.
Nădăjduiesc...
că vei prețui vrednicia reprezentantului
dând curs cererii sale umile.
Negreșit o voi cântări.
După cină.
Ai mâncat vreodată carnea dușmanilor tăi?
Poftim?
Nu.
Și nici nu aș mânca-o.
Întorci așadar spatele ospitalității arătate de casa mea?
O glumă, milord.
Drept ce mă iei?
O glumă!
Vino!
Îmbufnarea nu-i șade bine unui prinț.
- Nu sunt îmbufnat. - Dar cum ai spune că ești?
Doar citesc.
În timp ce mama ta așteaptă?
Ești furios.
Tu nu ești?
Nu văd la ce ar folosi.
Sunt o jignire la adresa noastră.
La ceea ce ne face Targaryeni.
Dacă orice mojic poate călări un dragon...
Asta nu înseamnă că și noi doi suntem oameni de rând.
Știi bine ce sunt.
Nu-mi pasă.
Ești prințul moștenitor, fiul reginei legitime.
Și stai bosumflat, crezând că, fără dragon
sau însemnele statutului tău, nu ești nimic.
Crezi că ești primul urmaș nobil
care nu a fost conceput de tatăl său nobil?
Asta e rânduiala lumii, Jace.
Iar dacă îi porți pică, doar îți slăbești poziția.
Ușor de spus.
Am auzit șoaptele toată viața.
Atunci dovedește-le că ești vrednic.
Ridică-te și așază-te la locul tău, alături de regină.
Veniți, flăcăii mei, frumoșii mei băieți Faceți-vă de cap pe uscat
Căci în larg veți fi mult timp plecați
Până să vă mai bucurați
Așa că ungeți catargul și ridicați-l
Între vânt și apă
Ridicați, flăcăi, și iarăși ridicați
Respect fiicei căpitanului arătați
Bravo, lord Tyrod!
Versuri bune, cântate de minune!
Mă cheamă Tyland.
Te-ai dovedit foarte îndatoritor.
Și mai iscusit decât s-ar crede, la o primă privire.
Mă voi bucura să ies pe mare alături de tine.
Și căpitanii mei deopotrivă.
Spre Defileu mâine, în zori!
Șarpele Mării să regrete ziua în care ne întâlnim din nou!
Regele meu va fi încântat. În cinstea prieteniei!
E târziu.
Înainte să pleci,
lord Tyland...
Ești un bărbat arătos.
Și ți-ai dovedit vrednicia
și bărbăția.
Vreau să am copii cu tine.
Ești...? Tu...?
- Vrei ca eu să...? - Da.
Vreau să te culci cu soțiile mele.
Câte soții ai?
Mai mult vin aici!
Ești însetat când îmblânzești un dragon.
A, și mai adu câteva păsări din astea!
Să ciocnim o cupă.
În cinstea noilor noștri călăreți!
Voi trei nu sunteți de viță nobilă,
dar ați făcut un lucru nemaigândit până acum.
V-am încredințat o putere cunoscută de foarte puțini.
Și vă însărcinez să v-o asumați cu credință și respect.
Slujiți-mă bine și vă voi unge cavaleri ai regatului.
Ce ziceți de-asta, băieți? Vom fi cavaleri, așa, peste noapte.
Nu vă vom dezamăgi, Alteță.
Ce avem de făcut?
Am crezut că simpla voastră existență îl va descuraja pe dușman.
Dar lordul Corlys are dreptate.
Trebuie să atacăm cât suntem încă în avantaj...
și să punem capăt războiului.
Învățați-vă poruncile și obișnuiți-vă cu dragonii.
Veți zbura peste două zile.
Bastioanele uzurpatorului, Orașul Vechi și Lannisport,
și oștirile lor trebuie să fie îngenuncheate.
Singur, fără aliați, nu va avea încotro, va trebui să se predea.
- Vrei să omorâm oameni nevinovați? - Și atât de mulți?
Este greu. Dar nu avem de ales.
Trebuie să frângem voința dușmanului.
Altfel, vor pieri mai mulți într-o luptă nesfârșită.
Cum rămâne cu Vhagar?
Este cumplită, dar e un singur dragon.
Prințul regent nu ne va putea face față tuturor.
Mă lupt eu însumi cu el.
Aripă de Argint e bătăioasă. Nu ne temem de nimic.
Deși ție ți-e frică.
Avem timp să vedem care dintre noi e laș.
Am zis să mai aduci păsări din astea!
Un cavaler se va purta cum se cuvine la masa reginei.
Atunci faceți-mă cavaler.
Măsoară-ți vorbele,
prietene.
V-ar prinde bine să aveți simțul umorului.
A sosit un mesaj de la Harrenhal, Alteță.
De la Daemon?
De la castelan, ser Simon Strong.
Daemon și-a strâns oastea,
dar ser Simon se teme de o trădare.
Nu o voi îngădui.
Addam!
Vino cu mine!
Mulțumesc.
Păsări.
Dormi vreodată, vrăjitoareo?
Mă duc în Pădurea Zeilor.
Când ai venit aici, erai un pumn încleștat.
Voiai să supui lumea voinței tale.
Dar ai descoperit, cred, că lumea asta nu se lasă stăpânită.
Există semne aici pentru cei care le caută.
Nu mă iei în râs?
Nu mai am tendința aceasta.
Mă bucur să aud asta.
Atunci, vrei să afli ce îți este dat?
Te-ai străduit o viață întreagă să-ți croiești propria soartă.
Dar astăzi ești pregătit.
Totul e o poveste.
Iar tu ești doar o frântură din ea.
Îți cunoști rolul.
Știi ce trebuie să faci.
Soră!
Ne curge același sânge prin vene.
Știu că nu dorești răul nimănui.
Dar, în asemenea momente,
când binele regatului ține de noi...
Mama noastră nu călărește dragoni.
Nu are cum să înțeleagă
că noi doi avem de urmat o chemare măreață.
Vino cu mine!
La Harrenhal.
Îl vom nimici pe Daemon, cu tot cu oastea lui.
Să vadă dușmanul că răsplătim faptele odioase cu aceeași monedă.
Și dacă refuz?
Mă vei trece prin foc, așa cum ai făcut cu Aegon?
- E o minciună. - Am văzut totul.
L-ai pârjolit
și l-ai lăsat să cadă.
Ce spui tu e trădare.
Aegon va fi din nou rege.
Izbânda îl așteaptă.
Stă pe un tron de lemn.
Iar tu...
Tu vei fi mort.
Ai fost înghițit de un ochi al zeilor
și nu ai mai fost văzut niciodată.
Aș putea cere să fii răpusă.
Nu ar schimba nimic.
Sunt castelanul, ser Simon Strong. Îmi pare bine, Alteță.
Bun-venit la Harrenhal, Alteță! Nu mă așteptam să vină însăși regina.
- Mesajul tău m-a îngrijorat. - Da. Mărturisesc, aveam motive să mă tem.
Dar veniți să vedeți!
Nu te așteptam.
Pare o lipsă de prevedere.
Ai făcut treabă bună aici, văd.
Mi-au jurat credință.
Exact la momentul potrivit.
Iar tu cui îi ești credincios?
Lumea nu este așa cum credeam noi că e.
Războiul acesta este doar începutul.
Se apropie iarna,
cu beznă și osândă.
Vorbești la fel ca tata.
Am văzut totul.
Am văzut că nu putem face față...
Și totuși, cumva,
trebuie să facem față.
Singura speranță a regatului...
este un conducător care îl poate uni, iar fratele meu te-a ales...
pe tine.
Ești adevărata regină, Rhaenyra.
Prima pe numele său.
Protectoare a Domeniului.
Eu și toți cei care îmi stau alături suntem meniți să te slujim
până la moarte sau până la sfârșitul poveștii noastre.
Dacă mă mai părăsești vreodată,
o faci pe răspunderea ta.
Nu aș putea.
Am încercat.
Regina mea.
Pentru fiecare om căzut în tabăra noastră,
o sută de-ai lor!
Nu le vom arăta îndurare!
Luptăm pentru regina noastră!
Război!
Trage parâma!
M-ați chemat, lord Mână.
Pescărușii zboară jos azi.
Vremea se va schimba.
Mai târziu, cred, dar voi pregăti velele de furtună.
Ne vom alătura blocadei și în curând vom fi în primejdie.
Vreau să ies în larg în relații bune cu secundul meu.
Mi-am neglijat îndatoririle?
Ai făcut chiar mai mult decât ți s-a cerut.
Dar ești tăios,
tăcut, iar oamenii te socotesc reținut.
Nu poți conduce fără să inspiri.
Nu am cerut să conduc, după cum bine știți.
Ai primit un rol râvnit de toți cei de aici.
Iertare, milord. Mă voi strădui să fiu mai bun.
Încerc să te ajut.
Vreți să mă ajutați?
Acesta e ajutorul oferit după atâția ani?
Îmi amintiți să fiu recunoscător?
Nu vreau să te jignesc.
Poți pleca.
Știți cum a fost pentru noi?
Să creștem fără tată,
să fim batjocoriți ca bastarzi, nesiguri că avem ce pune pe masă?
Știți ce face foamea dintr-un băiat?
Ce face suferința?
- Sau rușinea? - Poți pleca.
Vindeam pește la târg, din zorii reci până la asfințit,
puneam deoparte bănuți ca să trecem iarna
și îl priveam pe cel care îmi era tată trecând pe lângă mine cu urmașul său,
cu o blană trecută pe după umeri,
alegând dulciuri pe care să le mănânce după cină, lângă foc.
Băiatul acela este mort.
Sora lui a murit înaintea sa.
Și moștenitorul care i-a luat locul. Și tocmai acum vă amintiți că trăiesc!
Acum, dintr-odată, vreți să vă împrăștiați firimiturile de bunăvoință.
Sunt un bărbat de onoare și vă voi sluji de nevoie.
Dar, dacă nu vă e cu supărare,
voi refuza orice ofertă de ajutor.
Dacă voi supraviețui războiului,
voi continua așa cum am început.
Singur.
Ai făcut un lucru de neînchipuit pentru nimeni altcineva
și ai fost răsplătită.
Zeii îți surâd.
Ți-au pus la dispoziție mijloacele pentru victorie.
Și totuși, pentru a izbândi, trebuie să pornesc la atac.
Și, astfel, voi osândi mii de oameni la moarte.
Nu cred că asta și-ar fi dorit tata.
Nu ți-a dat de ales.
Fii puternică! Știi că dreptatea e de partea ta.
Nu trebuie să lași regatul în mâinile celor care vor puterea mai mult ca pacea.
Trebuie să biruiești.
Și cine plătește prețul?
Intră!
Vă cer iertare, Alteță.
Trebuia să te văd.
- Cine știe? - Doar garda mea.
Și-a depus sabia la poarta ta.
Cred că m-am...
înșelat.
În legătură cu ce?
Am fost crescută să cred că există o rânduială.
Că drumul așternut în fața noastră ne ține în siguranță.
Cred că ți-am purtat pică fiindcă nu îți păsa de nimic.
Fiindcă știai ce îți dorești.
Eu nu știam ce îmi doresc.
Știam doar ce se așteaptă de la mine.
- De ce ai venit aici? - Fiindcă mi-am pierdut calea.
Sau, mai curând, mi-a fost răpită.
Toți cei în care am avut încredere, soțul meu, tata, iubitul, fiul...
Regina incoruptibilă se mânjește cu un amant.
Nu mă judeca pentru ceva ce ai făcut și tu.
Tatăl tău a murit. Mi-am găsit alinarea în alte brațe.
Am și eu dorințe.
Da, dar tu însăți ți-ai făcut stindard din virtute.
Și m-am agățat de ea, ca să te sfidez pe tine, care o disprețuiai cu totul.
Am fost singură în ultima vreme.
Am ieșit dincolo de zidurile cetății și mi s-a luat o povară de pe umeri.
- Ce frumos! - M-am întrebat, pentru prima oară,
ce aș alege, dacă nu ar fi datoria pe care o pun mai presus de orice.
Să-ți dai jos fiul și să conduci singură?
Nu. Nu vreau să conduc, ci să trăiesc.
Să fiu liberă, să scap de toate urzelile și luptele nesfârșite.
Coroana va urmări izbânda cu orice preț.
Cât despre mine...
Mi-aș lua fiica și pe copilul ei și aș lăsa totul în urmă.
Este prea târziu, Alicent.
Tu însăți ai spus-o, s-a vărsat sânge.
Au ars cetăți.
Oștile au pornit la război și tu vrei să te dezici de ceea ce ai stârnit.
Câtă trufie să mă învinovățești! Ai fi fost contestată oricum.
- Nu tu ai fost ca o moașă? - Am făcut ce am crezut că vrea tatăl tău.
Pleacă și gata!
Lasă-ne în urmă, cum spui.
Nu-mi vine să cred!
Rătăcește prin sălbăticie. Ce legătură are asta cu mine?
Ai venit aici crezând că vei fi izbăvită de păcate?
A iubit-o mereu pe mama ta.
Îi eram foarte dragă, și eu țineam la el, dar...
ea i-a fost mereu călăuză.
Chiar și după ce a pierdut-o,
iubirea pe care i-o purta l-a încredințat că tu ești urmașa potrivită.
Și totuși, crezi că la sfârșit a șovăit.
De ce ai venit aici?
Aemond i se va alătura curând lui Cole în Ținuturile Riverane.
Cât lipsește, Helaena, ca regină, va deține puterea Coroanei.
Vino atunci în Debarcader
și voi avea grijă ca gărzile să depună armele.
Vom deschide porțile. Nu vom vărsa sânge.
Vei intra ca o cuceritoare.
Ești deja în avantaj.
Odată ce tronul va fi al tău,
războiul acesta prostesc trebuie să ia sfârșit.
Da...
Și Aegon?
E într-o stare cumplită, e de nerecunoscut.
Zace în beznă, îngrozit și chinuit de dureri.
Are multe neajunsuri, dar...
încă își ascultă mama. Cred că îl pot convinge să-ți jure credință...
Nu! Chiar și acum, îi iei apărarea.
Încă îți închipui
că poți avea tot ce îți dorești, fără un preț prea mare.
- Pe care eu sunt silită să-l plătesc. - Vreau să îndrept lucrurile.
Dacă e să dobândesc tronul, trebuie să-mi înlătur rivalul.
Trebuie să-l ucid pe Aegon.
Și asta, în văzul tuturor. Știi prea bine.
Oricât ai încerca să ocolești problema, știi prea bine.
Alege!
Vei da înapoi de la ceea ce ai început să faci
sau vei duce totul la bun sfârșit...
și vei face acest sacrificiu?
Un fiu pentru un fiu.
Te-ai schimbat mult.
Să isprăvim cu asta! Te rog.
Și cu tine ce să fac acum?
Mă lași să plec, să fac ce am făgăduit.
Zbori la Fortăreața Roșie peste trei zile și îți ocupi tronul.
Sau mă socotești mincinoasă?
Nu am nici armă, nici armură. Și viața mi-am pierdut-o.
Sunt la mila unei prietene care m-a iubit cândva.
Vei rămâne în istorie o ticăloasă.
O regină rece.
Care s-a agățat de putere și apoi a fost înfrântă.
N-au decât să creadă ce vor.
În sfârșit sunt eu însămi.
Cu dorința arzătoare de a merge oriunde poftesc
și de a respira aer curat.
Vreau să mor neobservată și nebăgată în seamă.
Și să fiu liberă.
Vorbești ca dintr-un vis îndepărtat.
Vino cu mine!
Rolul meu e aici, fie că vreau sau nu.
Mi-a fost hotărât cu mult timp în urmă.
Du-te!
Traducerea: Lucia-Elena Popovici