Ja, vi svømmer.
Hvad betød Sara Montiel for mig?
Hun betød alt.
-Universal. -Sanger.
-Skuespillerinde. -Sara.
Sara. Utrolige Sara.
-Smuk. -Utrolig smuk.
-Sara Montiel. -Utrolige Montiel.
Hun var en superheltinde, en gudinde.
Sara er vores første store internationale stjerne.
Kom så! Kom så, hest!
Et ikon. Et perfekt ansigt.
Socialt engageret. Forud for sin tid. Et rigtig kanonslag. Sjov.
Jeg blev kronet til dronningen af tyske bøsser i Tyskland.
Sara er Spaniens første sexsymbol. Hun var et erotisk ikon.
Jeg var syv år gammel. Hun ændrede mit liv.
Hun stod for sensualitet og overskud. Hun stod for erotik.
Hun var Sara Montiel, unik.
Hun var sin tids store influencer. Sociale medier fandtes ikke dengang.
Hun var forløber for filteret.
Du kan sætte strømpebukser over kameraet for at fjerne rynkerne.
Hun var forud for sin tid.
Hun havde en banebrydende frihedsånd
og kunne skabe en forbindelse med enhver.
Hun var en af de første feminister, uden selv at vide det.
Dengang var det slet ikke nemt at være kvinde og fri.
-Simpelthen vidunderligt. -Bliv stående, Antonia. Bliv stående.
-Grin lidt. -Jeg vil ikke grine.
Nej, nej. Bliv hvor du er.
Hun har altid været Antonia. Altid.
Deres forhold var unikt.
De gav alt, som to personer kunne give hinanden.
Dørene til hendes hjem stod altid åbne for mange venner.
Selv for nogle, der forrådte hende.
Hun begyndte at græde som en lille pige og krammede mig.
Hun vidste, at hun ville forsvinde i lang tid.
Hun havde et andet, et tredje og et fjerde liv,
og jeg tror, det er det, der gør stjerner til stjerner.
Føler du dig trist, kan du altid grine af dig selv.
Hun gjorde det hele for verdens bedste
Men hun møder et dybt had
Det er ren misundelse hun blev misforstået. Sikke et liv
Fordi det er hende, der bestemmer
Fordi hun var og vil altid være Super Sara
Super Sara, Super Sara
Super Sara, Super Sara!
For hun var og vil altid være...
Super Sara
1. AFSNIT DE STEGTE ÆG
Sara. Hvordan føles det at have været en levende legende
og en smuk kvinde for så at blive til en løgnagtig klovn?
-Nej, nej. -Jo, en løgner!
Sara Montiels sidste år var meget sørgelige.
Meget sørgelige for Sara.
Sara havde mod til at gå ud uden makeup.
Vær ikke bange.
Tag ikke gennemsigtigt tøj på. Du har deller. Det ser frygteligt ud.
I 2000'erne holdt medierne op med at være søde
og blev i stedet alt for aggressive.
Al den respekt, de havde for hende var fuldstændig forsvundet.
Hun burde bare låse sig væk
og undgå at gøre sig selv til grin på natklubber.
Sara Montiels paryk var fastgjort med velcro.
Hun er nødt til at starte med at respektere sig selv.
Sara blev ikke kun udsat for sexisme, men også aldersdiskriminering.
Forstår du ikke, at folk ikke ser dig på samme måde længere?
En passende gravskrift for en stjerne i sin sidste fase, før rigor mortis.
Denne mishandling af en legende,
en central figur i vores kultur, var ubehagelig og overdrevet.
Hvad går det ud på? Vil de nedbryde andres selvværd
eller tale om mental sundhed?
Havde hun været bare en smule svag, var hun blevet knust.
Sandt eller falsk?
Jeg skammer mig over, at jeg ikke stod fast og sagde:
"Så er det nok."
Jeg har grædt rigtig meget. Og jeg har holdt det for mig selv.
Hun har ikke gjort nogen fortræd.
Det var hendes liv, hendes valg.
Hvordan bør en legende te sig, når hun er ældre?
Bør hun forsvinde?
I Spanien findes og udøves der en glæde i at ruinere.
Sara er gået fra forstanden.
Hun har mistet jordforbindelsen.
Det viste folk et forvrænget billede af Sara Montiel fra de seneste år.
Det havde intet at gøre med den gamle Sara.
Jeg er ikke et nul, jeg er Sara Montiel.
Jeg har bragt Spanien til hele verden.
Mine film er ikke kun blevet udgivet i Valladolid eller Palencia.
De er blevet vist overalt i verden!
Det føles som om, det var i går, at jeg var 15, og nu er jeg 16.
Spejlet lyver ikke.
Man kan bestikke en minister, en dommer, en politiker,
men ikke et spejl. Et spejl siger, hvad det ser,
og der er så få af os, der taler direkte med det.
Jeg er lige kommet fra udlandet. Direkte fra Hollywood.
Folk må ikke glemme, at Sara Montiel
var den første spanske filmstjerne der erobrede Hollywood.
SARITA MONTIEL I HOLLYWOOD
Mange i Spanien forstod, at Sara kunne være Hollywood.
Den amerikanske drøm, alt det kunne hun være.
Hun placerede sig i samme kategori som Hollywood-stjerner.
"Jeg er på niveau med Elizabeth Taylor."
De kaldte mig spanieren fra Spanien.
Sarita fra Spanien.
Det var Sara, der tog springet til Hollywood.
Hun banede vejen for dem, der kom senere.
Penélope Cruz, Banderas, Bardem... De er fantastiske skuespillere.
Hun var fra starten i Hollywood med i produktioner i verdensklasse.
SARA MONTIEL, VENUS FRA VERACRUZ
Optagelserne af Veracruz var spektakulære.
Den blev distribueret internationalt. Fantastiske medspillere...
Hun arbejdede tæt sammen med Gary Cooper og Burt Lancaster.
Gary Cooper elskede hende meget højt. Han kaldte hende "Montielito".
Han ville sige: "Montielito, kom herhen med mig, med mig".
Han passede lidt på hende, fordi hun ikke kunne engelsk.
Jeg lærte engelsk fonetisk, da jeg indspillede filmen Veracruz.
Hun havde replikken: "Vil du slås med mig?"
I første optagelse råbte hun ind i ansigtet på Gary Cooper.
Forestil dig Gary Cooper lige her.
Jeg øvede mig på "Vil du slås?" men til Gary sagde jeg: "Vil du...
"Vil du kneppe mig?"
...gøre det med mig?" Han sagde: "Ja, hvorfor ikke?"
Den første latinske femme fatale var Sara Montiel.
Det er ikke Sofia Vergara, Salma Hayek eller Jennifer Lopez.
Hun kom til et konservativt Amerika, og udstrålede sensualitet.
Hun var lidt vores egen Marilyn.
Marilyn Monroe var forførende og provokerende.
Det behøvede Sara Montiel ikke være.
Man var forgabt ved synet af hende.
George Cukor, den store instruktør for skuespillere som Greta Garbo...
Han instruerede stort set alle de største skuespillerinder.
Han sagde: "De tre smukkeste kvinder på det hvide lærred er:
Liz Taylor, Ava Gardner og Sara Montiel."
Få lidt mere baggrund med, okay?
Du har noget hvidt på højre side af næsen.
Fugtighedscreme.
Forestil dig, at jeg er helt fugtig.
Jeg hedder Pedro Víllora, og i 1998 var jeg så heldig
at skrive Sara Montiels officielle biografi.
Jeg arbejdede sammen med hende og lærte hende at kende i knap to år.
Hun havde længe ønsket at skrive sine erindringer.
Bogen beskriver, hvordan Antonia Abad blev til Sara Montiel.
Hele Sara Montiels rigtige navn er svær at sige, men det var...
María Antonia Alejandra Vicenta Elpidia...
...Isidora Abad Fernández.
Sara Montiel blev født i 1920'erne i La Mancha, Ciudad Real.
Hun kom fra Campo de Criptana i La Mancha, en tør vindmølleregion.
Hun ville vise, hvordan en person, der kom fra ingenting,
kunne opnå succes takket være en masse hårdt arbejde.
Hun ønskede at opnå succes og komme ud af fattigdommen.
At være nogen, at være noget i livet.
Det havde hun drømt om, siden hun var lille.
Ligesom Scarlett O'Hara lovede Sara sig selv:
"Jeg vil aldrig sulte igen".
Hun ville have velstand og status,
men frem for alt drømte hun om at være en ægte stjerne,
selv fra en tidlig alder.
Da hun var fem eller seks år,
flyttede hendes familie fra Campo de Criptana til Orihuela.
Jeg kommer fra Orihuela og jeg voksede op
med historier om Sara Montiel.
Jeg tror, det var et svært sted at vokse op,
hvis man var anderledes eller havde kunstneriske ambitioner
som var ualmindelige for resten af befolkningen.
Da jeg var lille, var jeg altid anderledes,
og jeg kunne ikke lide de samme ting som de andre,
og jeg er blevet mobbet meget på grund af det.
Da jeg blev teenager, begyndte de historier,
som min bedstemor fortalte mig, da jeg var lille, at interessere mig.
Jeg begyndte at læse om hende.
Jeg begyndte at lytte til historierne på en anden måde.
En gang gik jeg over den gamle bro,
og en bil dukkede op. Jeg så den, som om det var i slowmotion,
og hun sad i passagersædet.
Seriøst? Boede hun her, den kvinde, der endte i Hollywood?
Hvordan gjorde hun det? Det...
Jeg får stadig gåsehud, for det gav en følelse af håb:
"Jeg kan komme væk herfra og være mig selv."
Hun er tilbage, hun har overlevet alt.
Jeg tog det som et tegn.
Fra da af bar jeg det i mit hjerte for evigt.
Det gav mig en stærk trang til at komme ud i verden.
Kom så! Vinden vil blæse det hele væk, inklusive helgenen!
-Hvad kan den ellers blæse væk? -Min paryk ender i byen.
Alle i Orihuela kendte hende.
Hun bankede på en dør, de åbnede, hun gik op og sagde:
"Frue, må jeg synge en saeta på din balkon?"
"Ja, Antoñita, selvfølgelig."
De gav hende en pude,
hun knælede ned, og da Jomfruen gik forbi, sang hun hende en saeta.
Se på hende
Se hende komme... Jeg ved ikke.
Da hun sang saetas med et kor i den hellige uge,
hørte nogle personer fra en stor mediefamilie hende.
"Vil du være kunstner?" "Det skal jeg."
"Og hvis dine forældre siger nej?" "Så stikker jeg af."
"Hr. Isidoro, tag denne pige og præsenter hende."
"Hvor skal hun præsenteres?"
De sendte hende til en konkurrence i Retiro-parken i Madrid.
Bobby Deglanés konkurrence var den mest berømte.
Bobby Deglané var en fremragende radiovært.
Jeg sang La morena de mi copla. Jeg vandt prisen med den sang.
Hun var helt ukendt, Det eneste, hun havde gjort,
var praktisk talt kun at synge på Retiro,
men fotografen Gyenes elskede det. Han tog nogle billeder af hende.
Billederne dukkede op i magasinet Semana.
Hun var så smuk på forsiden.
Den forside havde så stor en effekt,
at en instruktør sagde: "Jeg giver hende en prøvefilmning."
Det er det øjeblik, vi kan sige, at Sara Montiel blev skabt.
Bliv liggende stille og roligt. Ellers vil dit liv være i fare.
Sara Montiel startede i Spaniens filmindustri tidligt i 1940'erne
med mindre roller.
Det var svært som en ukendt.
Sådan arbejdede jeg, fra hånden og i munden,
fra én film til den næste. Det var hårdt.
Hun lavede film med Fernando Fernán Gómez.
Han var manden, der lærte hende at kysse foran kameraet.
Jeg vidste ikke, hvordan man kyssede, så jeg gjorde sådan her.
Jeg så dum ud. De ville sige "Cut", fordi det var latterligt.
Han sagde til hende: "Gør dette med læberne".
Uden ham havde vi måske ikke haft en Sara Montiel, der kunne kysse.
Hun havde et meget nært forhold til den store Miguel Mihura.
Han var en af det 20. århundredes største forfattere.
Hun har altid været til ældre mænd, der kunne lære hende noget.
-Jeg var platonisk forelsket i ham. -Han ville ikke giftes.
Det ville han nok ikke på grund af den store aldersforskel.
Sara talte altid så åbent om at være forelsket
i denne meget intellektuelle mand. Hun forklarede det så rationelt.
Han hjalp hende med at udvikle sig
intellektuelt og kunstnerisk, men også som menneske.
Hun opdagede kærlighed og endda begær.
Stadig mindreårig, gav hun sig selv til Miguel,
hvilket slet ikke var almindeligt i 1940'erne.
Hun havde forhold, længe før hun blev gift.
Selv om det var et meget snerpet, lukket og konservativt samfund,
frygtede hun ikke andres mening.
Jeg hader dig, fordi du tror på Jesus, og jeg på profeten.
Du er Isabels datter, og jeg er datter af kong Zagal.
Dengang var Sara ikke særlig kendt.
Hun var en mindre skuespillerinde, ingen kendte til Sara Montiel.
-Mit blod er lige så fint som dit. -Hold nu kæft!
Hun var frustreret over, at hun ikke blev anerkendt.
Hun var meget ung, men ekstremt ambitiøs.
Hun ville slå mig ihjel!
Da hun stort set blev ignoreret i Spanien, anbefalede Miguel Mihura,
at hun kunne få succes i udlandet.
Sara sagde: "Mig, blive her og tage biroller?"
"Antonia, det her sted er for småt til dig."
Den mexicanske filmindustri i 50'erne
var den mest avancerede i den spansktalende verden.
Der var stjerner som i Hollywood, men i mexicansk stil,
med utroligt stærke og magtfulde kvinder.
Da hun ankom, blev hun præsenteret som en ung spansk stjerne,
hvilket hun ikke var i Spanien, ikke på det niveau.
Hun vandt hurtigt publikums hjerter og blev nummer et.
SARITA MONTIEL SMUK, TALENTFULD OG TEMPERAMENTSFULD
Jeg er fra Mexico, og Sara var super vigtig der.
Hun arbejdede med kendte skuespillere og virkelig gode instruktører,
og hun sang i mange af filmene.
Det er den mest interessante del af hendes karriere rent kunstnerisk,
for det var der, hun udforskede forskellige aspekter af skuespillet.
Dengang var Mexico et paradis for den spanske intelligentsia.
Buñuel, León Felipe og mange andre eksilspaniere var der.
Jeg mødte nogle vidunderlige mennesker.
Hvor kom den her pige fra? Hvem tog hende med herhen?
Hvordan kunne hun bare dukke op og falde til så hurtigt?
Hun går på Café París, hvor nogle af de spanske intellektuelle mødes,
og der spredes et rygte om, at hun er spion for Francos Spanien.
Hun møder León Felipe samt mange andre, såsom Juan Plaza.
Jeg blev næsten gift med lederen af Spaniens kommunistparti i Mexico.
Han var fra Murcia og var gået i eksil i Mexico.
Juan Plaza blev hovedkulds forelsket, og det var et ret turbulent forhold.
Flere vidnesbyrd fra dengang beskriver forholdet som giftigt.
Det var et stærkt forhold, men også ret stormfuldt.
Hun fortalte mig ting om Juan Plaza, som jeg ikke kan gentage.
Der skete noget, hun ikke syntes om, og hun valgte at slutte det.
Men der skete noget.
De fik vist en datter to måneder for tidligt, som var dødfødt.
Hun havde en stærk sjæl. Hun har altid haft en utrolig styrke.
Hun er født sådan. Enten har man det eller ej.
Hun vidste udmærket godt, hvor hun var hele tiden.
Hendes professionelle karriere gjorde hende til noget særligt.
Saras liv er fuld af legender.
En er, hvordan hun kom til Hollywood takket være Piel canela.
Det var historien om en meget fattig pige fra Cuba.
Rotter ødelagde hendes ansigt, da hun var en lille pige.
Det siges, at Warner Bros. opdagede hende
på grund af Piel Canelas' succes.
Andre siger, at Gary Coopers datter så hende i Piel Canela
og anbefalede hende til Veracruz.
Sara blev et kæmpe idol i Mexico.
Det næste logiske skridt var at tage til Hollywood.
Hollywood drives af mennesker, talent og skønhed.
Hendes forhold til Anthony Mann begyndte professionelt.
Jeg lavede prøvefilmninger til filmen Serenade.
Jeg kunne virkelig godt lide ham som instruktør. Jeg beundrede ham.
For mig er han en af filmhistoriens største direktører.
Nogle af hans westerns er betagende.
Anthony Mann kunne ikke modstå hendes skønhed og personlighed.
Han var ældre og var midt i en skilsmisse.
Romancen varede kun lidt over et år, fordi vi blev gift i 1957.
Det var unormalt for en spansk kvinde at gifte sig med en fra Hollywood.
Han var 29 år ældre end mig. Men han var en fantastisk mand,
en af de få fantastiske mænd, jeg har mødt.
Hvor ligger Sara Montiels hjem i Hollywood?
Den ligger på en gade nær Audrey Hepburn, Joan Collins...
Alle bor på samme gade.
Min mand kom hen til mig og sagde: "Skat, kom lige herover."
"Jeg vil præsentere dig for Greta Garbo".
Jeg var ved at falde bagover.
Hun mødte dem alle. James Dean, Elizabeth Taylor, Joan Fontaine...
Med andre ord kendte hun Hollywood-stjernerne.
Hendes erindringer indeholder et billede af Alfred Hitchcock,
hvorpå hun havde skrevet:
"Sammen med Alfred Hitchcock, en af mine fans."
Det er helt vildt.
Der skete noget meget sjovt for mig med Marlon Brando i Hollywood.
Vi kan ikke tale om Sara i Hollywood
uden at nævne de spejlæg, hun lavede til Marlon Brando.
Vi kan nærmest dufte dem, når vi taler om det.
Hun sagde: "Kom forbi, så laver jeg La Mancha-æg til dig."
"Fra mit hjemland."
Klokken 7 en morgen...
kom min husholderske og sagde:
"Frøken, Marlon Brando er i køkkenet."
"Hvor morsomt, hvorfor mon?
Sig til ham, at han skal komme og få nogle æg med sprøde kanter...
Og hvidløgsfed. De er lækre."
Han må have været fuld og sagt:
"Jeg vil besøge Sara for at spise æg."
Jeg har smagt Sara Montiels spejlæg med sprøde kanter.
Spejlæg. Det smager så godt.
I stilles alle det samme spørgsmål: "Har du nogensinde set en UFO?"
-Rosalía Dans, skuespiller. -Nej.
-Don Carlos García Rodrigo, pilot. -Nej, jeg har aldrig set en.
-Sara Montiel. -Det har jeg, og det har jeg ikke.
Saras liv var som taget ud af en film.
Hvis det ikke var virkelighed, sørgede hun for at skabe filmen.
Man kunne næsten lave en tv-serie ud af Saras historier.
Én vigtig historie er med James Dean.
Hun var i Warner Bros.-studierne...
"Sara, Sara, min nye bil er lige kommet.
Kom, lad os tage en køretur."
"Men Jimmy, jeg er midt i optagelserne."
Før hun afsluttede historien, tog hun en lang pause...
"Samme eftermiddag fik vi den frygtelige nyhed,
at han var død kort tid efter, da han kørte galt i sin nye bil."
LILLE BASTARD
Sara er der ved et historisk øjeblik i det 20. århundrede,
James Deans død.
Hvis jeg havde været i den bil, ville jeg nok også være død.
JAMES DEAN SØGTE DØDEN OG FANDT DEN
Min favorit bliver fortalt af Boris Izaguirre. Man dør af grin.
Sara, som fru Mann,
havde et fabelagtigt hus i Beverly Hills med en stor trappe.
Hun hørte en kvinde synge, og hendes stemme var fantastisk.
En dame vaskede trinnene for foden af trappen.
Hun havde en meget fremtrædende næse. Sara spurgte hende:
"Hebræer, hvad er det for en sang?"
Kvinden svarede: "Folk".
"Hvad hedder du?"
Hun svarede: "Barbra, Barbra Streisand."
Det var Barbra Streisand.
Flyet begynder at lette...
Det letter, landingsbanen ender, og havet dukker frem,
og flyet fortsætter...
Mine yndlingshistorier handler om flyrejser.
Af en eller anden grund var hun besat af historier om fly.
Det styrtede ned i Det Caribiske Hav.
Det lykkedes hende at smadre vinduet og at komme gluggende ud derfra.
Og de knækker dem med en...
-Men de er virkelig små, Sara. -Nej, nej. De var store.
Ingen har modet til at modsige den dame,
selv når man ved, at historien er umulig.
Vi var nødt til at svømme ud af flyet under vandet.
Intervieweren var forbløffet og sagde:
"Du kunne ikke svømme. Hvordan klarede du det?"
Sara svarer som en ægte diva.
Jeg lærte det på grund af min livsvilje.
Jeg sagde: "Du er nødt til at svømme op."
Hun motiverer sig selv.
Hun var sin egen markedsfører og træner.
"Antonia, du må komme ud." Og hun svømmer ud.
Jeg tror på alle historierne. De er ikke... Men det er sandt.
Sara Montiel er til en vigtig begivenhed i Washington,
og på flyet tilbage opdager hun, at Jacqueline Kennedy
sidder i vinduessædet ved siden af hende, da flyet letter.
Der er en kæmpe storm. Flyet begynder at slingre,
og det føles som en katastrofefilm.
Midt i stormen
sprænger vinduet på fru Kennedys side i stykker.
Sara siger: "Bare rolig, Jackie."
Hun tager sin håndtaske, kaster den mod vinduet og dækker det til.
Åh, hold op. Det var ren fantasi.
Med et par æggestokke, for hun var Super Sara!
Jeg siger sandheden, og intet andet end sandheden.
Tingene passer ikke helt sammen, men deri ligger magien.
Nogle siger, at der var en masse fantasi i historierne,
men det var troligt, for det kunne ske.
Hun har fotos med Alfred Hitchcock, Elizabeth Taylor, Dalí, James Dean...
Du kan ikke benægte det.
Hvad gør det, om de er 99 procent sande eller ren fantasi?
Sara er fantasi.
Hun delte sin utrolige fantasi med publikummet.
Skal vi bede om beviser? Det er ikke CSI. Det er Sara Montiel.
Hun virkede stærk, men inderst inde var hun skrøbelig.
Jeg tror også, det forklarer hendes livlige fantasi.
Hun byggede sig en skal, der beskyttede den virkelige Antonia.
At skabe den fiktion for andre var en måde at beskytte sig selv på.
Da hun var sammen med Anthony Mann, længtes hun efter at blive mor.
Hun mistede sin baby, og det var et traumatisk øjeblik.
Det sårede hende dybt.
Han døde.
Jeg faldt ned ad trappen, og han døde inden i mig.
Efter aborten, da hun faldt ned ad trappen
i sit hjem under ægteskabet med Anthony Mann,
led hun forfærdeligt. Det satte sit præg på hende.
Sara er en meget klog kvinde,
som altid ved, hvad hun skal gøre.
Jeg ved ikke, om hun gør det bevidst,
men hun gør det i hvert fald uden frygt.
Se dig ikke tilbage. Du skal bevæge dig fremad, se ind i fremtiden
og tilpasse dig nuet.
Efter fem år uden for Spanien...
fik hun et tilbud fra Juan de Orduña om at spille hovedrollen i en film.
Filmen var El último cuplé.
Til minde om de kvinder,
der engang kunne røre os med cupléens flygtige magi...
Mann sagde: "Det bliver en fiasko. Der er jo ingen penge i det."
Han synes, det er en forældet film, cupléen var gammeldags.
-Vidste I, at jeg optræder her? -Nej, vi kom tilfældigt forbi.
"Jeg er vendt hjem,
det er mere slidt og mindre sted. Jeg må tilpasse mig."
Jeg sagde: "Juan, jeg vil gerne synge."
Han svarede: "Det bliver svært at synge,
men historien er skrevet til dig."
De ville ikke lade hende synge,
fordi de ikke stolede på hendes sangevner.
Pludselig får hun et hastende opkald.
"Hvad vil du?"
"Kom til studiet nu og indspil sangene til El último cuplé."
Den oprindelige sangerinde vil have flere penge og kommer ikke.
Jeg tog direkte til studiet. Det var præcis, hvad jeg ønskede.
Hun siger til maestroen: "Sænk tonehøjden en halv tone."
"Vær sød at sænke min tonehøjde. Jeg vil ikke synge så højt."
Hun havde været ude at feste så hendes stemme var ikke den bedste.
Maestroen siger: "Gør vi det, ender vi under klaveret."
"Så synger vi under klaveret. Tonen skal passe til min stemme."
Dengang blev mange sange sunget med en hæs stemme.
Hun træder ind og introducerer en forførende stemme.
Rygning er en stor fornøjelse.
Sensuelt.
Jeg ryger, mens jeg venter på den mand, jeg elsker.
Millioner af mennesker har sunget den sang.
Det er et sensualitetssymbol.
Den form for sensualitet og den adfærd var aldrig set her før.
Det er mere imponerende at se udtrykket i Saras øjne,
og hvordan hun nyder sine S'er, end at høre Mariah Carey skrige.
Det blev anset for upassende for kvinder at synge sådan.
Sara fandt sin plads og gjorde den til sin egen.
Min mor var en stor fan. Hun sagde altid:
"Sara synger sådan, fordi hun ingen stemme har,"
Nej, hun synger sådan, fordi hun har masser af karakter.
...når jeg ser dine øjne, der tørster efter nydelse.
Hun syntes ikke, det var en god film,
der ville genskabe hendes Hollywood-karriere.
Ingen kunne have forudset, hvad der ville ske.
Jeg blev færdig med filmen og rejste til Los Angeles, hvor jeg boede.
Premieren på El último cuplé var den 6. maj 1957.
Jeg fik et telegram fra Spanien.
"Sara, der er sket noget fantastisk. Kom med det samme."
De fortalte hende, at der var lange køer.
Folk, der havde set den om eftermiddagen,
stod i kø for at få billetter til samme aften.
Billetterne blev revet væk som var det en Madonna-koncert.
De blev videresolgt på Gran Vía og Callao-pladsen.
Det var nok det største boom i spansk films historie.
Den første der fik et land til at gå i stå.
Folk smadrede vinduer på Gran Vía, og alt det blev udnyttet
og bidrog til filmens popularitet.
Sådan udviklede postyret, kaosset, succesen
og boomet fra El último cuplé sig.
-Kan det genopleves? -Nej, Maria, det er for sent.
Juan, du bor blandt kunstnere, men føler dig ikke som én af dem.
Vi er som en flamme, der skal næres for ikke at gå ud.
I Hollywood så hun, hvor langt hun kunne nå.
At spille latinamerikaner, indfødt amerikaner... svære roller.
Hun ønskede ikke altid at spille stereotyper,
men det blev hun tilbudt.
På grund af den film vendte hun tilbage til Spanien.
Jeg tror virkelig, at hun savnede sit hjemland.
Køb denne buket af mig, Køb denne buket af mig,
til at have i dit knaphul.
Succesen med El último cuplé var uventet,
men succesen med La violetera bekræfter hendes talent.
Hun bliver en stjerne i verdensklasse og kan vælge, hvad hun vil lave.
Det var Saras store gennembrud.
Jeg er vil gøre alt for ikke at miste dig igen.
Hun har hemmelige kærlighedsaffærer, hun har en livlig sensualitet,
og hun får også eliten til at se særlig dårlig ud.
-At vise sig her med den kvinde. -Hun vil altid ligne en tjenestepige.
La Violetera gjorde mig mere berømt.
La Violetera nåede ud til alle verdenshjørner. Det er helt korrekt.
La Violetera gjorde hende berømt uden for Spanien.
Det blev en succes i uventede steder for spanske film.
Den var nummer et i Italien, Tyskland,
Mexico, Argentina, og overalt i verden.
Det var en kæmpe sensation, La Violetera.
Fra det tidspunkt var hun Spaniens bedst betalte skuespillerinde
og blandt de bedst betalte i verden.
Sara Montiel, forfulgt af autografsamlere.
Sara Montiel var en nationalskat.
Filmstjernen Sara Montiel
poserer på San Fernando Kunstakademi i Madrid.
Sara Montiel var så uheldig, som så mange andre spaniere var,
at hun levede en del af sit liv under et diktatur.
Det grå Spanien. Det er svært at forestille sig.
Det var et trist land.
Alt var meget pænt og snerpet.
Sara ankom og udstrålede sin erotik i særklasse.
Sara viste alle,
at Spanien også havde glæde, glitter og farver.
Sara Montiel var forud for sin tid.
Sara var ansigtet og drivkraften bag forandringen.
Hun var fuldt ud bevidst om sin betydning i Spanien
og vidste, at hun ville forandre landet.
"Her har jeg en verden, hvor jeg er den ubestridte dronning.
Det er jeg ikke i Hollywood."
Hun indså pludselig, at hun var blevet en industri
i en genre kaldet Sara Montiel,
og hun var det ypperste inden for spansk underholdning i århundreder.
Historien handlede om Sara Montiel.
Hendes sange, hendes frækhed, hendes måde at gøre ting på.
Hun var en prototype af karakterer,
der krævede en særlig personlighed for at spille dem...
Kvinder, der nærmer sig femme fatale-stereotypen.
Kan vi lide folk med et fromt liv? Nej, vi kan lide de andre.
Det er en blanding af melodrama, galskab og surrealisme.
Pludselig blev en nonne voldtaget,
og så var der ingen anden udvej. Hun måtte blive prostitueret.
Vi gik fra det ene til det andet, og det var fantastisk.
Sara Montiels nærbilleder er legendariske.
De er næsten som musikvideoer.
Det billede...
Meget få mennesker kunne klare det billede.
Det brød den fjerde væg. Sara kiggede direkte ind i kameraet,
og det er noget helt unikt i filmhistorien.
Noget, der sker i alle Sara Montiels film,
er, at hun synger og lider meget.
Det er Sara Montiel-genren.
Jeg er Sara Montiel, lide det eller ej. Det kan ingen tage fra mig.
Saras film var succesfulde,
selv om de indeholdt ting som blev anset for umoralske,
delvist på grund af deres lønsomhed.
Især i en politisk sammenhæng
var Francos regime også interesseret i denne imageforandring
for at vise mere åbenhed over for omverdenen.
De blev endda brugt i forhandlinger med andre lande.
De solgte mine film til Rusland,
og til gengæld ville de sende olie til Spanien.
Sara Montiel var dog stadig et sort får i Spanien under Franco.
Imens mange bukkede under, stod hun fast.
Imens mange accepterede tidens moral, gjorde hun oprør.
Under Francos styre blev
skuespillere, skuespillerinder og alle slags stjerner
bedt om at optræde for Franco.
Det ville hun ikke, fordi Franco ikke ville løslade hendes onkel,
som sad i fængsel i Cartagena af politiske årsager.
Franco sagde: "Han må være der af en god grund,"
og Sara nægtede at tage med til gallaen.
Hun fortalte mig, at der var en gang, hvor hun ikke kunne undgå det.
Hun havde lyst til at gøre noget frækt.
Franco bad hende om at synge "La Violetera"
og hun sagde: "Jamen, vent og se".
Fra scenen delte hun violer ud.
Hun sagde meget klart til Franco: "Køb en af mig, Deres Excellence."
Værsgo, unge mand...
Franco rejste sig for at hente violbuketten.
Da Franco rejste sig, måtte alle rejse sig.
Hun gjorde noget, der ikke kun var usædvanligt,
men nogle blev endda fængslet for at gøre det, hun gjorde.
Det var hendes lille hævn.
Hun var den frieste kvinde, dette land har fostret
fra en generation, der ikke var fri.
Ikke engang Franco kunne stoppe hende.
Mit navn er Luis Fernando Carrasco. Jeg mødte Sara, da jeg var helt ung.
Jeg var hendes bedste ven, hendes bror.
Hun ringede til mig næsten hver dag. Hun vidste, at jeg var diskret.
Jeg har aldrig røbet noget...
Det her er mit første tv-interview.
Hvor er de gode!
Luis Fernando Carrasco dukker op i Saras liv
som den lillebror, hun aldrig har haft.
Sara kunne aldrig være alene.
Hvis hun havde brug for selskab, tog jeg med.
Deres forhold var rent menneskeligt.
Han søgte aldrig noget fra hende.
Det er det vigtige. Det er skønt
at have nogen, man ikke forventer noget af,
og som man kan græde sammen med.
Hun havde huse i Madrid, som ingen kendte til.
Hun ville søge tilflugt der i 10 dage.
Hendes mor, hendes niece Toñi og jeg tog derhen. Det var det hele.
60'erne og 70'erne var en stor succes for hendes karriere,
men vanskelige for hende personligt.
Hun følte sig tit ensom.
Hun bar på en dyb længsel efter at blive mor
og aborterne påvirkede hende meget.
JEG VIL IKKE FØLE MIG HELT LYKKELIG UDEN BØRN
JEG VIL IKKE ADOPTERE FOR JEG VIL HAVE MIT EGET BARN
Hun så andre, som havde svære liv
men de havde børn, og det havde hun ikke.
JEG FIK ET BARN, OG HAN DØDE KORT EFTER FØDSLEN
Det har været frustrerende,
for jeg kunne have levet uden at få børn,
men ikke med at miste dem.
Jeg ved ikke, om du forstår mig. Jeg har mistet dem.
I NÆSTE AFSNIT
Sara var et sted i sit liv, hvor hun havde brug for at finde en,
der vidste, hvordan hun skulle håndteres.
Alle vendte sig om og stirrede på det par, uanset hvor de gik hen.
Hun sagde: "Fortæl det ikke til nogen."
Jeg holdt på hemmeligheden, men hun gik igennem helvede.
Jeg vil gerne vise dig det her igen. Det er så smukt.
Se lige der. Madrid, efteråret 1992.
-Se på far. Optager du? -Ja.
-Men har du åbnet den? -Ja, det har jeg.
Jeg har mærket andres forkærlighed for familienavnet Montiel.
Jeg er Zeus Montiel,
Sara Montiels søn, og jeg vil gerne blive hørt.