Tko je za mene bila Sara Montiel?
Bila je sve. -Univerzalna. -Pjevačica. -Glumica. -Sara. -Sara.
Lijepa. -Predivna. -Sara Montiel. -Apsolutno Montiel.
Kao Wonder Woman. Bila je superjunakinja, božica.
Sara je naša prva velika meðunarodna zvijezda.
Hajde, konjiću!
Ikona. Savršeno lice.
Predana. Ispred svog vremena. Vatrena. Duhovita.
Ispada da sam u Njemačkoj okrunjena za kraljicu njemačkih gejeva.
Sara je prvi seks simbol Španjolske. Bila je erotski mit.
Imala sam sedam godina. Potpuno mi je promijenila život.
Bila je čista senzualnost. Pretjerivanje. Erotičnost.
Bila je Sara Montiel. Jedinstvena.
Imala je velik utjecaj u vrijeme kad nije bilo društvenih mreža.
Bila je preteča filtara.
Čarapa se stavlja na kameru da bi se maknule sve bore.
Mnogo toga nismo razumjeli. Bila je ispred svih.
Imala je pionirski duh slobode, sposobnost da se poveže sa svima.
Bila je meðu prvim feministkinjama, a da to nije ni znala.
U vrijeme kad nije bilo nimalo lako biti žena i biti slobodna.
Jednostavno divna. -Budi mirna, Antonia.
Nasmiješi se malo. -Neću se smijati. -Ne miči se.
Uvijek je bila Antonija. Uvijek.
Imali su jedinstven odnos.
Pružili su sve što dvoje ljudi može pružiti.
Vrata njezinog doma uvijek su bila otvorena za mnoge prijatelje.
Čak i za one koji su je izdali.
Rasplakala me je kao dijete, grleći me.
Znala je da će se osjećati izgubljeno vrlo dugo.
Imala je drugi, treći i četvrti život.
Čini mi se da upravo to i čini zvijezde zvijezdama.
Ako si tužan, samo se "saratiziraj" i bit će ti sjajno.
SUPER SARA
1. epizoda PEČENA JAJA
Saro, kakav je osjećaj biti živa legenda i predivna žena,
a zatim postati smiješna lažljivica?
Ne, ne... -Da, lažljivica!
Posljednje godine Sare Montiel bile su vrlo tužne.
Vrlo tužne za samu Saru.
Sara se usudila pojaviti se u javnosti bez šminke. Ne bojte se.
Ne nosi prozirnu odjeću zbog naslaga, a ako je i obuče, izgleda grozno.
2000-ih godina su mediji prestali biti blagi
i postali su možda preagresivni.
Izgubljeno je sve poštovanje koje su imali prema njoj.
Najbolje bi bilo da se zaključa u kuću
i prestane se sramotiti po noćnim klubovima.
Na vjenčanju je njezina perika bila pričvršćena trakom.
Mora početi poštivati samu sebe.
Ne samo da su Saru vrijeðali seksistički, već i zbog starosti.
Zar ne primjećuješ da te javnost više ne gleda kao ranije?
Prikladan epitaf za zvijezdu u njezinom završnom poglavlju.
Predmrtvačka ukočenost.
Ovo zlostavljanje legende i važne figure naše kulture,
bilo je neugodno i nerazmjerno.
Je li ovo uništenje samopouzdanja drugih
ili da govorimo o mentalnom zdravlju?
Ne. Da je ova žena bila iole slabija, uništili biste je.
Je li istina ili nije?
Sramim se što nisam lupila šakom o stol i rekla: "Dosta je!"
Mnogo sam plakala i sve sam zadržala za sebe.
Nije nikoga ni ubila, ni uvrijedila ni napala. To je bio njezin život.
Kako da se ponaša kad ostari žena koja je bila legenda?
Zar da samo nestane?
Ovo je Španjolska,
zemlja u kojoj postoji i prakticira se uživanje u uništenju.
Sara je poludjela. -Način na koji je sve radila...
To je kod jedne generacije stvorilo pogrešnu sliku o Sari Montiel,
a koja nije imala nikakve veze s onim što je zaista bila.
Nisam ja bilo tko. Ja sam Sara Montiel.
Predstavila sam Španjolsku cijelom svijetu.
Moji filmovi nisu prikazivani samo u Valladolidu ili Palenciji.
Prikazivani su širom svijeta.
Čini mi se kao da sam jučer imala 15 godina, a sad imam 16.
Ogledalo ne laže. Ministra, suca ili političara možete podmititi.
Ali ne i ogledalo. Ono govori to što vidi.
A toliko je malo nas koji s njim razgovaramo iskreno, oči u oči.
Upravo sam stigla iz inozemstva, ni manje ni više nego iz Hollywooda.
Ljudi ne smiju zaboraviti da je Sara Montiel bila
prva španjolska filmska zvijezda koja je zaista osvojila Hollywood.
Mnogi u ovoj zemlji su shvatili da Sara može biti Hollywood,
da može biti američki san, da može biti sve to.
Svrstala se meðu holivudske zvijezde, rame uz rame s Elisabeth Taylor.
Zvali su me Španjolka, "Iz Španjolske, Sarita iz Španjolske."
Ona koja je napravila taj skok u Hollywood, bila je Sara.
Sara je utrla put svima koji su došli poslije nje.
Penelope Cruz, Banderas, Bardem... Svi su oni divni glumci.
Od samog početka u Hollywoodu, počela je praviti svjetske produkcije.
Snimanje filma "Veracruz" bilo je spektakularno.
S ogromnom meðunarodnom distribucijom.
S divnim partnerima na ekranu.
Radila je izravno s Cooperom, s Burtom Lancasterom.
Gary Cooper ju je jako volio i zvao ju je "Montielito".
Govorio bi: "Montielito, doði ovamo, sa mnom, sa mnom."
Malo ju je i štitio jer nije znala engleski.
Zapravo sam engleski učila fonetski kad sam snimala film "Veracruz".
Imala je repliku: "Hoćeš li se svaðati sa mnom?"
A onda, u prvom pokušaju, izletjelo mi je pred Garyjem Cooperom.
Počinjem: "Želiš li se svaðati?"
A onda mu kažem: "Želiš li se..."
"Želiš li se kresnuti sa mnom?"
A on odgovara: "Da, naravno, zašto ne?"
Prva latino bomba bila je Sara Montiel.
Ne Sofia Vergara, ne Salma Hayek, niti Jennifer Lopez.
U puritanskoj zemlji poput SAD-a, iznenada se pojavi ova žena.
Ona je bila čisti seksipil. -Bila je kao naša Marilyn.
Marilyn Monroe je bila morbidno zavodljiva.
Sara Montiel nije morala izazivati ništa,
padali biste samim pogledom na nju.
George Cukor, slavni redatelj, redatelj Grete Garbo, govorio je...
Praktično je režirao sve najveće glumice u povijesti.
"Tri najljepše žene na filmskom platnu na svijetu su:
Liz Taylor, Ava Gardner i Sara Montiel."
Imaš nešto bijelo s desne strane nosa.
Kremu.
Zamisli, sva sam od kreme.
Ja sam Pedro Villora i imao sam sreću da mi je 1998. godine
povjerena izrada službene biografije S. Montiel.
Skoro dvije godine sam radio uz nju, upoznavao je, slušao.
Željela je već dugo napisati svoje memoare.
Knjiga je o tome kako Antonia Abad postaje Sara Montiel.
Pravo ime Sare Montiel je teško izgovoriti, ali je glasilo ovako:
Maria Antonia Alejandra Vicenta Elpidia Isidora Abad Fernandez.
Sara Montiel vodi podrijetlo iz La Manche dvadesetih godina.
Bila je iz Campo de Criptane, suhe zemlje, zemlje vjetrenjača.
Njoj je bilo važno pokazati kako netko tko je došao ni iz čega
može postići uspjeh, ali zahvaljujući ogromnom radu.
Bila je djevojčica sa željom da uspije, da pobjegne iz siromaštva,
da postane netko, da postigne nešto u životu.
To joj je bio san još od malena.
Kao i Scarlett O'Hara, samo ljepše odjevena, i Sara si je govorila:
"Nikad više neću biti gladna."
Naravno da ju je zanimao bolji život i ekonomski napredak,
ali prije svega imala je želju još od malih nogu da postane prava zvijezda.
Kad joj je 5 ili 6 godina, obitelj se seli iz Campo de Criptane u Orihuelu.
Ja sam iz Orihuele i odrasla sam slušajući priče o Sari Montiel.
Nekad je to bilo teško mjesto za odrastanje ako si bio drukčiji
ili imao umjetničke ambicije koje su bile neuobičajene za okolinu.
Kad sam bila mala, uvijek sam bila drukčija.
Uvijek sam imala drukčiji ukus i maltretirali su me zbog toga.
Kasnije, kad sam odrasla,
sve priče koje mi je baka pričala u djetinjstvu, postale su zanimljive.
Počela sam čitati o njoj.
Počela sam slušati te priče na drukčiji način.
Jednom sam prelazila preko starog mosta
i pojavio se auto, bilo je to kao na usporenoj snimci.
Ona je sjedila na mjestu suvozača.
Ozbiljno? Zar je ova žena živjela ovdje i stigla do Hollywooda?
Kako joj je to uspjelo?
I dalje me podilaze žmarci kad se sjetim jer mi je to dalo nadu.
Mogu otići odavde i mogu biti ono što jesam.
Vratila se, preživjela sve. Shvatila sam to kao znak.
Od tog trenutka sam to zauvijek nosila u srcu.
Bio je to snažan poticaj da kažem da izlazim.
Hajdemo odavde, vjetar će otpuhati sve pred sobom.
Što još može odnijeti? -Moju periku će otpuhati ravno u centar grada.
Svi u Orihueli su je poznavali.
Pokucala bi na vrata i ljudi su ih otvarali. Rekla bi:
"Mogu li otpjevati saetu s vašeg balkona?"
"Naravno, Antonita", odgovorili bi.
Dali bi joj jastuk, kleknula bi,
a kad bi Bogorodica prošla, pjevala bi joj saetu.
Pjevajući saete sa zborom za vrijeme Velikog tjedna,
čuli su je neki ljudi iz vrlo važne obitelji iz svijeta radija i medija.
"Bi li htjela biti umjetnica?" A ona odgovori: "Moram."
"A ako ti roditelji ne dozvole?" Rekla je: "Pobjeći ću."
"Ne, g. Isidoro, morate predstaviti ovu djevojku."
"Gdje da je predstavim?"
Pripremali su je za natjecanje koje se održavalo u Madridu, u Retiru.
Najpoznatije natjecanje, vodio ga je Bobby Deglane.
Bio je izuzetan radio-voditelj.
Pjevala sam "La morena de mi copla". Ona mi je donijela nagradu.
Bila je nepoznata, sve što je dotad radila bilo je pjevanje u Retiru.
Ali briljantni fotograf Gyenes zavolio ju je i slikao.
Te fotografije su se pojavile u časopisu Semana.
Bila je na naslovnici zbog ljepote.
Utjecaj te naslovnice bio je toliki da je jedan redatelj rekao:
"Volio bih joj pružiti priliku."
To je trenutak kad možemo govoriti o roðenju Sare Montiel.
Sara je počela glumiti u Španjolskoj četrdesetih godina s malim ulogama.
Bilo je teško jer sam bila nepoznata.
Preživljavala sam od filma do filma, od jednog do drugog.
Snimala je filmove s Fernandom Fernanom Gomezom.
On joj je bio važan jer ju je naučio kako se ljubiti pred kamerama.
Nisam znala kako se ljubiti pa bih samo radila ovo...
I samo bih stala. Pa bismo prekinuli jer je bilo smiješno.
Govorio joj je: "Antonia, stavi usne ovako."
Bez njega možda ne bismo imali Saru Montiel koja se zna ljubiti.
Čovjek s kojim će imati važnu vezu bit će Miguel Mihura.
On je nesumnjivo bio jedan od najvećih pisaca 20. stoljeća.
Sviðali su joj se stariji muškarci, oni od kojih je mogla učiti.
Bila sam platonski zaljubljena u njega. -Zar se nije htio oženiti?
Ne, jer je postojala velika razlika u godinama.
Sara je uvijek smireno govorila o tome da je bila zaljubljena u njega.
Govorila je da je intelektualac, sasvim smireno.
Pomogao joj je da se razvije intelektualno, glumački i kao osoba.
S njim je otkrila ljubav pa čak i želju.
Iako maloljetna, ipak se potpuno predala Miguelu.
A to nije bilo uobičajeno 40-ih godina.
Naravno da je imala veze mnogo prije nego što se udala.
Usprkos tome što je društvo bilo konzervativno i zatvoreno,
Sara se nije bojala što će ljudi reći.
Mrzim te mnogo više jer ti vjeruješ u Isusa, a ja u proroka.
Jer ti si kći Isabel, a ja kći kralja Zagala.
Sara tada u Španjolskoj nije bila poznata.
Bila je glumica drugog reda, nitko nije znao za Saru Montiel.
I moja krv je plemenita. -Tišina!
Bila je frustrirana što nije dobivala priznanje.
Točno je da je bila mlada, ali je bila i vrlo ambiciozna.
Kako su je u Španjolskoj ignorirali,
Miguel Mihura joj je savjetovao da ode u inozemstvo.
A Sara je rekla: "Da ovdje budem sporedna glumica?"
"Antonia, ovo mjesto je premalo za tebe."
Meksička filmska industrija 1950-ih
bila je najrazvijenija u hispanskom svijetu.
Postojao je sustav zvijezda sličan holivudskom, no na meksički način
s izuzetno snažnim i moćnim ženama.
Kad je stigla u Meksiko, stigla je kao mlada španjolska zvijezda.
U Španjolskoj to nikad nije bila, bar ne na toj razini.
Ali brzo je osvojila publiku i postala broj jedan.
Ja sam iz Meksika, a Sara je u Meksiku bila vrlo značajna.
Radila je s najvećim glumcima, s vrhunskim redateljima,
i pjevala je u mnogim filmovima.
Mislim da je tu imala svoju najzanimljiviju umjetničku karijeru
jer je upravo tada istraživala različite aspekte glume.
Meksiko je u to vrijeme bio raj za španjolsku inteligenciju.
Tamo su bili Bunuel, Leon Felipe, čitav niz izgnanika.
Upoznala sam divne ljude, zaista divne.
Odakle je došla ova djevojka? Tko ju je doveo?
Kako je moguće da je tek stigla, a već se snašla?
Išla je u kafić "Pariz" gdje su se okupljali španjolski intelektualci.
Ubrzo su počele kružiti glasine da je špijunka.
Špijunka Francove Španjolske.
Upoznala je ne samo Leona Felipea, već i mnoge druge.
Upoznala je i izvjesnog Juana Plazu.
Bila sam pred udajom
za voðu Komunističke partije Španjolske u Meksiku.
Komunist iz Murcije prebjegao je u Meksiko.
Veza je bila burna jer je Juan Plaza bio ludo zaljubljen u nju.
Mnogi iz tog vremena svjedoče da je ta veza bila toksična.
Bila je to vrlo intenzivna, ali i prilično burna ljubav.
Ispričala mi je ponešto o Plazi što ne mogu reći.
Nešto se dogodilo što joj se nije svidjelo.
Odlučila je ne samo završiti s tim, već to okončati zauvijek.
Ali tu je bilo nečega.
Izgleda da je imala s njim kćer,
koja se rodila prerano i bila je mrtvoroðena.
Mislim da je bila žena s osnaženom dušom.
I da je uvijek posjedovala tu snagu.
Roðena je takva. To je nešto što ili imaš ili nemaš.
Sasvim je dobro znala gdje se nalazi u svakom trenutku.
Njezina profesionalna karijera učinila je da postane nešto posebno.
Sarin život je pun legendi.
Jedna je da je stigla do Hollywooda s filmom "Piel Canela".
Bio je to film o vrlo siromašnoj kubanskoj djevojci
kojoj su štakori izgrizli lice dok je bila mala.
Kažu da ju je "Warner Bross" uočio zahvaljujući uspjehu filma.
Drugi kažu da ju je zahvaljujući tom filmu primijetila Cooperova kći
i da ju je preporučila za "Veracruz".
Sara je u Meksiku postala idol. Idol.
I logičan sljedeći korak bio je Hollywood.
Hollywood se hrani ljudima, talentom i ljepotom.
Odnos s Anthonyjem Mannom započeo je profesionalno.
Imala sam nekoliko proba za film "Serenade".
Jako mi se sviðao kao redatelj. Bila sam njegov veliki fan.
Za mene je on jedan od najvećih redatelja u povijesti filma.
Neki njegovi vesterni su zadivljujući.
Anthony Mann nije mogao odoljeti toj ljepoti i toj osobnosti.
Bio je u godinama i razvodio se od svoje žene.
Imali smo romansu od oko godinu dana jer smo se vjenčali 1957. godine.
Nije bilo uobičajeno da se Španjolka uda za holivudskog redatelja.
Bio je 29 godina stariji od mene. Ali je zaista bio čovjek
kakav se rijetko upozna. Bio je divan.
Gdje se nalazi kuća Sare Montiel u Hollywoodu?
U ulici u kojoj žive i Audrey Hepburn, Joan Collins...
Svi žive u istoj ulici.
Moj muž je prišao i rekao: "Draga, Antonia, doði ovamo."
"Upoznat ću te s Gretom Garbo."
Od straha sam zamalo pala unazad.
Kretala se meðu svima.
S Jamesom Deanom, Elisabeth Taylor, Joan Fontaine.
Može se reći da je poznavala holivudsku elitu.
U svoje memoare je uvrstila i fotografiju s Alfredom Hitchcockom
ispod koje je pisalo: "S Alfredom Hitchcockom, mojim fanom."
To je jednostavno nevjerojatno.
Usput, dogodilo mi se nešto smiješno s Marlonom Brandom u Hollywoodu.
Ne možemo govoriti o Sari Montiel u Hollywoodu,
a da ne spomenemo slavna jaja za Marlona Branda.
Skoro da ih osjetimo na sam spomen.
Rekla mu je: "Doði jednom k meni.
Spremit ću ti jaja iz La Manche, iz mog rodnog kraja."
Jednog jutra u 7 sati, prišla mi je Margaret, kućna pomoćnica i rekla:
"Gðice Montiel, Marlon Brando je u kuhinji."
"Kako smiješno, kako to? Pozovi ga da doðe na jaja."
I spremila sam mu jaja s hrskavim rubom i češnjem češnjaka.
Mislim da je onako pripit rekao: "Idem kod Sarite da mi spremi jaja."
Probala sam jaja Sare Montiel, s hrskavim rubovima.
Pečena jaja. Tako ukusna.
Pitanje za sve vas: jeste li ikad vidjeli NLO?
Rosalia Dans, glumica. -Ne.
Don Carlos Garcia Rodrigo, pilot. -Ne, nikad ih nisam vidio.
Sara Montiel. -Pa... Vidjela sam, a i nisam.
Sarin život bio je kao iz filma.
A ako i nije bio takav, potrudila bi se da ga takvim napravi.
Od njezinih priča mogla bi se napraviti igrana serija.
Jedna vrlo važna je ona s Jamesom Deanom.
Bila je u studiju "Warner Brossa".
"Sara, upravo sam dobio novi auto. Doði, provozajmo se, molim te!"
"Ali, Jimmy, još snimam. Imam samo kratku pauzu."
Zatim bi završila priču nevjerojatnom pauzom...
I to popodne stiže strašna vijest na set:
poginuo je odmah nakon sudara svojim novim autom.
Sara je bila prisutna u povijesnom trenutku, smrti Jamesa Deana.
Da sam bila u tom automobilu, vjerojatno bih i ja poginula.
Omiljena priča mi je ta
koju samo Boris Izaguirre zna ispričati smiješno.
Kao gða Mann, imala je divnu kuću na Beverly Hillsu s divnim stepeništem.
Jednog dana je čula kako pjeva predivan ženski glas.
Na dnu stepeništa, žena s izraženim nosom čistila je stepenice,
a Sara s vrha stepenica je pitala: "Židovko, koju to pjesmu pjevaš?"
A žena odgovori: "People."
"Kako ti je ime, Židovko?"
Ona kaže: "Barbra. Barbra Streisand."
Bila je to Barbra Streisand.
Zrakoplov počinje...
Polijetao je, pisti je kraj,
i ispred se pojavljuje more, a zrakoplov nastavlja...
Mislim da moje omiljene priče imaju veze s letenjem.
Iz nekog razloga, bila je opsjednuta pričama o zrakoplovima.
Srušio se usred Karipskog mora.
Uspjela je razbiti prozor i izaći kroz njega.
I razbijaju ih s...
Ali oni su zaista mali, Saro. -Ne, ne. Ovi su bili veliki.
Nitko nema hrabrosti proturječiti toj dami,
čak i kad znaš da ono što govori nije moguće.
Morali smo isplivati iz zrakoplova. Isplivavali smo iz vode.
Novinar je tada bio zatečen i pitao je:
"Ali, Saro, ako ne znaš plivati, kako si uspjela?"
A ona kaže nešto što je oličenje dive:
Morala sam naučiti zbog volje za životom...
Morala sam isplivati van!
Motivirala je samu sebe.
Osim samopromocije, Sara se i osnaživala. Isplivala je.
Govorila sam da vjerujem u to.
Možda drugi ne vjeruju, ali ja govorim da je to istina.
Sara Montiel je na važnom dogaðanju u Washingtonu.
U zrakoplovu koji polijeće iz Washingtona,
vidi kako gða Kennedy sjeda do prozora,
odmah kraj Sare, i zrakoplov polijeće.
Nailazi ogromna oluja.
Zatim se zrakoplov počinje ljuljati i sve sliči na film katastrofe.
Usred te silovite oluje, prozor sa strane Jacqueline Kennedy puca
i razbija se u komadiće.
A ona joj kaže: "Ne brini se, Jackie."
Uzima svoju torbicu, zabaci je do prozora i zatvori ga.
Zaboga. To je bila čista fantazija.
Ali hrabro! Ipak je ona bila Super Sara!
Ja govorim istinu.
I ništa osim istine.
Mnogo toga se ne poklapa, ali u tome i jest čar njezinih priča.
Neki kažu da je u svemu tome bilo mnogo fantazije,
ali bilo je uvjerljivo jer je bilo moguće.
Ima slika s Alfredom Hitchcockom, s Elizabeth Taylor,
s Dalijem, s Jamesom Deanom... To je nemoguće pobiti.
Koga je briga jesu li 99% točne ili ima malo fantazije u njima?
Sara jest fantazija.
Španjolcima je donosila fantaziju, to što nisu imali u svojim domovima.
Trebamo li tražiti dokaze?
Ovo nije "Mjesto zločina". Ovo je Sara Montiel.
Iako je izgledala snažno, u dubini duše bila je krhka.
Mislim da to objašnjava i njezinu potrebu za fantazijom.
Tako je izgradila oklop, a prava Antonia je bila zaštićena.
U velikoj mjeri, time što je stvarala fikciju za druge, štitila je i sebe.
U životu s Anthonyjem Mannom, čeznula je postati majka.
Izgubila je bebu i to je bio traumatičan trenutak.
Nešto što ju je duboko povrijedilo.
Umrlo je. -Da.
Pala sam niza stepenice i morali su ga ukloniti. Umrlo je u meni.
Otkad je Sara imala spontani pobačaj nakon pada niza stepenice u kući
dok je bila u braku s Anthonyjem Mannom,
ostala je traumatizirana i mnogo je patila.
Sara je inteligentna žena i zna što treba raditi u svakom trenutku.
Ne znam radi li to svjesno, ali sigurno to čini bez straha.
Ne treba se osvrtati, treba ići naprijed, gledati u budućnost
i prilagoðavati se trenutku u kojem postojimo.
Nakon pet godina bez dolaska u Španjolsku,
dobiva ponudu od Juana de Ordune da glumi u filmu.
Bio je to film "Njezina posljednja pjesma".
U znak sjećanja na žene koje su nas jednom znale dirnuti
kratkotrajnom magijom pjesme...
Anthony Mann joj je rekao: "Ovo je katastrofa. Ovdje nema novca."
Smatrao je da je film zastario, da je izašao iz mode.
Jesi li znao da nastupam ovdje? -Ne.
Slučajno smo naišli.
"Znam da sam se vratila kući, u manje mjesto. Prilagodit ću se."
Tada sam mu rekla: "Juane, želim pjevati."
On mi je rekao: "To će biti malo teže, ali priča je napisana za tebe."
Nisu htjeli da pjeva
jer nisu vjerovali u njezine pjevačke sposobnosti.
Ali iznenada stiže hitan poziv. -Što hoćeš?
"Doði u studio, snimat ćeš pjesme za 'Njezinu posljednju pjesmu'".
Osoba koja ih je trebala snimiti traži više novca i neće doći.
Pojurila sam ravno u studio pjevati jer mi je do toga najviše i stalo.
Rekla je dirigentu: "Molim vas, spustite mi ton za pola stupnja."
"Možete li mi spustiti ton, ne pjevam tako visoko?"
Bila je na zabavi s Lolom Flores i glas joj nije bio baš najbolji.
Rekao joj je: "Ako spustimo ton, bit ćemo ispod klavira."
Onda ćemo pjevati ispod klavira. Morate dati pravi ton za moj glas.
U to vrijeme pjesme su se pjevale promuklim glasom.
A ona se pojavljuje i donosi senzualan glas.
To je pjesma koju su otpjevali milijuni ljudi.
Simbol senzualnosti.
Ta senzualnost i taj način glume nikad prije nisu viðeni ovdje.
Impresivnije je vidjeti Saru Montiel s njezinim pogledom i onim "s"
nego čuti vrisak Mariah Carey.
Taj način pjevanja tada nije bio shvaćen kao ispravan za jednu ženu.
Sara je pronašla svoje mjesto i znala je kako ga obraniti.
Moja mama je uvijek govorila: "Sara tako pjeva jer nema glas."
Ja bih odgovorila: "Ne, tako pjeva jer ima mnogo karaktera."
Ali ona snima film misleći da nije napravila veliki film,
s namjerom da nastavi holivudsku karijeru.
Nitko to nije mogao predvidjeti. Ni ona ni itko drugi.
Završila sam film i otišla za Los Angeles, gdje sam i živjela.
Premijera filma je bila 6. svibnja 1957.
Onda mi šalju telegram odavde, iz Španjolske.
"Saro, nešto nevjerojatno se dogodilo. Moraš se odmah vratiti."
I počinju joj govoriti da se stvaraju redovi ljudi.
Isti ljudi koji su ga gledali popodne,
stajali su u redu da ga gledaju i iste večeri.
Karte su se preprodavale kao za Madonnin koncert.
Preprodavale su se na Gran Villi i na Callau.
Vjerojatno je to bio najveći bum u povijesti španjolskog filma.
Prva koja je uspjela zaustaviti cijelu zemlju.
Razbijali su prozore na Gran Villi i sve je to jačalo popularnost filma.
Tako je nastala zbrka, kaos,
uspjeh, pogodak i bum "Njezine posljednje pjesme".
Može li se to ponoviti? -Ne, Maria, prekasno je.
Juane, živiš meðu umjetnicima, ali ne možeš se osjećati kao oni.
Mi smo plamen koji treba hraniti da se ne ugasi.
U Hollywoodu je vidjela dokle može dogurati.
Glumiti Latinoamerikanku ili Indijanku. Takve uloge su bile teške.
Nije htjela glumiti samo stereotipe koje su joj uglavnom i nudili.
Mislim da je upravo taj film doprinio njezinoj odluci
da se vrati u Španjolsku i napusti Hollywood.
Vjerujem da joj je domovina iskreno nedostajala.
Uspjeh "Njezine posljednje pjesme" bio je neočekivan,
ali uspjeh "Prodavačice ljubičica" bio je potvrda.
Postala je nova svjetska zvijezda.
Od tada se moglo reći da je to i postala.
To je bio Sarin veliki proboj.
Ali spreman sam učiniti sve samo da te ne izgubim.
Ima zabranjene ljubavi, ima vibrantnu senzualnost,
a što je najvažnije, stavlja elitu u nezgodan položaj.
Zar da se pojavi s tom ženom...
Uvijek će izgledati kao obična sluškinja.
"Prodavačica ljubičica" donijela mi je veću slavu.
Ona je stigla do svakog dijela svijeta. Tako je.
"Prodavačica ljubičica" ju je učinila poznatom izvan Španjolske.
Bio je uspješan tamo gdje španjolski filmovi skoro nikad nisu puštani.
Broj jedan na blagajnama u Italiji, Njemačkoj,
Meksiku, Argentini i svuda širom svijeta.
"Prodavačica ljubičica" bila je senzacija.
Od tad je postala najplaćenija glumica u Španjolskoj
i jedna od najplaćenijih u svijetu.
Sara Montiel je okružena lovcima na autograme.
Sara Montiel je bila nacionalni spomenik.
Filmska zvijezda Sara Montiel pozira u Školi lijepih umjetnosti u Madridu.
Sara Montiel je, poput mnogih Španjolaca,
imala nesreću da dio svog života provede u diktaturi.
Siva Španjolska bila je nezamisliva. Zemlja nam je bila tužna.
Sve je bilo skromno, strogo, s puno sramežljivosti.
A ona se pojavila i izvanredno proširila svoj erotski naboj.
To je bio trijumf usprkos svemu.
Sara je pokazala da Španjolska ima i radosti, ima i sjaja, ima boje.
Sara Montiel nije pripadala svom vremenu.
Mislim da je ona bila velika najava da se svijet mijenja.
I te kako je bila svjesna svoje važnosti u zemlji
koju je bila predodreðena promijeniti.
"Ovdje imam svijet u kojem sam kraljica.
U Hollywoodu to ne bih bila."
Iznenada je shvatila da je postala čitava industrija,
žanr koji se zove Sara Montiel,
te da je ona vrhunac španjolske zabavne scene stoljeća.
Radnja? Radnja je bila Sara Montiel.
Njezine pjesme, njezina nestašnost, njezin način kako sve radi.
Bila je prototip likova koji su zahtijevali odreðene crte ličnosti
da bi ih netko mogao odigrati.
Uvijek su to žene koje graniče sa stereotipom fatalne žene.
Što volimo? One koje žive bogougodno? Ne.
Volimo one druge.
To je mješavina melodrame, ludila i odreðenog nadrealizma.
Odjednom, časna sestra je silovana
i nije bilo drugog izlaza pa je postala prostitutka.
Skakali smo iz jednog u drugo i bilo je fantastično.
Poznati su krupni planovi Sare Montiel.
Skoro kao glazbeni spotovi. -Taj kadar...
Malo tko bi mogao iznijeti takav kadar.
On je rušio četvrti zid. Sara je gledala ravno u kameru.
To je nešto sasvim jedinstveno u povijesti filma.
Jedno se dogaða u svim filmovima Sare Montiel:
mnogo pjeva i mnogo pati.
To je žanr Sare Montiel.
Ja sam Sara Montiel, sviðalo vam se to ili ne.
Nitko mi to ne može oduzeti.
Filmovi su joj bili uspješni iako su sadržavali nemoralne aspekte.
To duguje zaradi koju su donosili, ali i političkom kontekstu.
I Francov režim je bio zainteresiran za tu promjenu imidža,
za pokazivanje odreðene otvorenost naročito inozemstvu.
Korištena je i kao žeton za cjenkanje.
Prodavali bi moje filmove Rusiji,
a onda bi u zamjenu za Saru, uvozili naftu u Španjolsku.
Svejedno, Sara Montiel je bila prava crna ovca u Francovoj Španjolskoj.
Dok su se mnogi klanjali, ona je stajala uspravno.
Dok su mnogi prihvaćali tadašnji moral, ona se bunila.
Tijekom Francove vlasti, bilo je nekoliko dana
kad su pozivali glumce, glumice i takozvane "zvijezde" da nastupaju.
Ona je, recimo, odbila sudjelovati jer je tražila da joj puste ujaka
koji je iz političkih razloga bio u zatvoru u Cartageni.
Franco je rekao: "Sigurno je tamo s razlogom."
A ona je odbila ići na tu gala večeru.
Ali mi je rekla da se jednom nije uspjela izvući.
I tada je htjela napraviti nešto nestašno.
Franco ju je zamolio da otpjeva "Prodavačicu ljubičica",
a ona mu je odgovorila: "Dobro, sad gledajte."
S pozornice je dijelila ljubičice.
I jasno mu rekla: "Kupite jednu od mene, vaša ekselencijo."
I tada je Franco ustao da uzme buketić ljubičica.
A kad bi Franco ustao, svi u publici se morali ustati.
Učiniti tako nešto tada u Španjolskoj nije bilo samo neuobičajeno,
već su zbog toga neki završavali i u zatvoru.
A to je bila njezina mala osveta.
Bila je najslobodnija žena koju je ova zemlja imala.
Iz generacije koja nije bila slobodna.
Ni Franco je nije mogao zaustaviti. Čak ni on.
Zovem se Luis Fernando Carrasco.
Upoznao sam Saru dok sam bio vrlo mlad.
Bio sam njezin najbolji prijatelj, njezin brat.
Zvala me je skoro svaki dan.
Znala je da sam diskretan. Svašta mi je pričala.
Ovo mi je prvi put da dajem intervju za televiziju.
Luis Fernando Carrasco pojavljuje se u Sarinom životu
kao mlaði brat kojeg nikad nije imala.
Sara nikad nije mogla biti sama.
Otpratio bih je nekud ako bi trebalo.
Njihov odnos je bio isključivo ljudski.
Nikad ništa nije tražio od nje.
To je bilo važno jer je divno imati kraj sebe nekoga
od koga ništa ne očekuješ, a s kim možeš plakati kad poželiš.
Imala je kuće u Madridu za koje nitko nije znao.
Tamo bi ostajala po 10 ili 12 dana.
Odlazili bismo njezina majka, sestričina Toni i ja.
Šezdesete i sedamdesete godine,
koje su profesionalno bile izuzetno uspješne,
privatno su joj bile prilično teške.
Često se osjećala usamljeno.
A nekog poput nje, s izraženim emotivnim i majčinskim potrebama,
izuzetno su pogaðali pobačaji.
Sara Montiel: Moja sreća neće biti potpuna ako nemam djecu.
Ne razmišljam o posvajanju, imat ću svoje dijete.
Vidjela je da druge žene koje teško žive imaju djecu, a ona nema.
Imala sam dijete koje je umrlo nedugo nakon poroda.
Bilo je to frustrirajuće jer sam možda mogla živjeti bez djece,
ali ne i s gubitkom.
Ne znam razumiješ li me. Stvar je u tome da sam ih izgubila.
U SLJEDEĆOJ EPIZODI
Sara je bila u razdoblju života kad joj je bio potreban netko
tko se zna nositi s njom.
Bili su par za kojim bi se svi okretali gdje god bi se pojavili.
Rekla mi je: "Molim te, nemoj nikome reći."
Šutio sam, ali je ona prolazila kroz pakao.
Želim ti ovo ponovno pokazati. Divno je.
Madrid, jesen 1992.
Pogledaj tatu. Snimaš li? -Da.
Jesi li otvorio? -Jesam.
Osjećao sam naklonost drugih jer nosim prezime Montiel.
S ponosom govorim da sam Zeus Montiel, Sarin sin.
Ovdje sam da me slušate.