Åh, hejsa. I overraskede mig.
Nå, man kan ikke fejre jul uden et træ, vel?
Og man finder et træ ude i skoven,
og netop her begynder vores historie.
Har du nogensinde tænkt over, hvad der gør en julehistorie til en julehistorie?
Altså, nogle mener, at hvis bare historien foregår ved juletid,
så er den hjemme.
Så er der dømt julestemning, og mere behøves ikke.
Men jeg mener, det kræver noget mere.
Du ved, hvordan du har det på den her årstid.
Lidt glad, lidt trist.
Måske kan du ikke engang sætte ord på det.
Men hvis du prøver, kan du måske sætte musik på ordene.
Den sang, jeg nu vil synge, indeholder mest vrøvl.
Men de dele af den, der ikke er vrøvl, er ret betydningsfulde.
Det skinner!
Haps!
Ja!
Nej, nej, nej!
- Moon! - Moon.
Ikke igen.
- Ikke igen. - Så I mig?
Så langt har jeg aldrig fløjet alene før.
Det her var en perfekt rede. Se den nu! Se... Se engang!
- Altså... - Du har ødelagt den.
Nå, nu kan vi lave den endnu bedre!
Se, hvad jeg har fundet. Forestil jer en sølvskinnende rede.
I toppen af det højeste træ vil vi være kendte i skoven.
En sølvskinnende rede?
Så vil alle kigge på os. Alle vil se os.
- Hvad er der galt i, at folk kigger? - Vi er ugler. Vi skal ikke ses.
- Kom nu med, og... - Men hvad hvis jeg gerne vil ses?
Vil du også gerne ædes?
Alle de andre dyr i skoven vil rigtig gerne
- have dig til aftensmad. - Ikke musene.
- Hvis de var større, ville de. - Ikke gråspurvene. De...
- Hvad er det, far? - Sikkert bare et blad.
Et stort, skræmmende blad der rasler i den lette og dog skrækindjagende brise!
Meget morsomt, lille Moon.
Du tror, du kender verden derude, men... du har ingen ide om den.
- Jeg har en slags ide. - Ja, når du er voksen,
kan du bygge din sølvskinnende rede i hvilket som helst træ,
men lige nu er det ved at blive koldt, og vi har ingen rede overhovedet.
Kan du nu være en god storebror og blive her sammen med Peaky,
- mens jeg leder efter et nyt hjem? - Ja, far.
Vær helt rolige og helt stille, og gå ingen vegne.
Okay, jeg kommer tilbage.
- Jeg ville ikke ødelægge den. - Men det gjorde du.
Jeg kunne garanteret godt lave den. Jeg skal bare have et par gode pinde.
Jeg kunne gøre det, inden far kommer tilbage. Det ville være en overraskelse.
Men far sagde, vi skulle blive her.
Bare rolig, Peaky, jeg bliver i nærheden. Vi er i en skov.
- Der er pinde og kviste overalt. - Vent, Moon!
Jeg er straks tilbage!
Der er én.
Den der ser god ud.
Den her er perfekt!
Det skinner!
Af sted, Moon, jeg har ham!
- Far! - Af sted!
- Er du okay? - Min vinge er vist brækket.
Du skal nok klare dig, bare bliv i træet.
Bliv i træet. Jeg kommer tilbage.
Ja, far.
"Bliv i træet.
Bliv i træet.
Bliv i træet."
Af banen! Vi kører.
Af sted. Kom så!
Rolig. Jeg klarer det. Jeg kan godt.
Hvad er det her for en skov?
Undskyld mig!
Åh gud. Åh nej.
Er du okay, frøken?
- Ja. Ja, jeg har det fint. - Ja, det var noget af et styrt.
- Er der nogen, der kan følge dig hjem? - Bare lad mig være.
- Jeg smutter. - Skal vi følge dig ud?
- Det går nok. - Kommer du ikke med?
Pas på!
Jamen halløj. Er du ikke lidt på afveje?
Er du faret vild?
Javel.
Jeg er vist også på afveje. Nå, men pas på dig selv.
Gaderne kan være usikre... og glatte.
- Mad! - Den tager jeg.
- Mange tak. - Mad.
Undskyld. Jeg ville ikke spise det hele.
- Nå, nå, nå. - Hvad foregår der her?
- Der er vist liv i ham. - Ja, jeg er i live.
- Mad! - Nej, jeg er ikke mad, hr.
Hvad spiste du, knægt? Smut hjem til dig selv.
Undskyld. Jeg håbede bare, I kunne give mig...
Altså, jeg stopper dig lige der.
Hør, det her er affald, ikke?
Og affald er duemad, ikke mad til sådan én som dig.
Ja, hvad er du i øvrigt for en?
- Jeg er en ugle. - En ugle?
Lidt lille af en ugle at være, ikke sandt?
Jeg tror ikke, du er en ugle.
Ugler, ved du nok, er de her meget påfaldende bæster,
der svæver rundt om natten.
- Nej, du er ikke en ugle. - Jeg er altså en ugle.
- Mad. - Nej, nej! Jeg vil ikke have jeres mad.
- Jeg vil bare... - Men du får den ikke, så glem det.
Jeg snakkede ikke om mad.
- Jeg snakkede... - For pokker da.
Vil du have, at Punt skal sulte, knægt?
- Han sulter! - Mad.
Hvordan skal han få noget at æde, hvis han ikke æder affald?
- Han er så sulten. - Mad, mad!
Hov, hvad er der i øvrigt sket med din vinge?
Nå, det var...
- Jeg kom op at slås, og nu er den bræ... - Aha, en slagsbror!
- Så du vil slås med os om maden? - Dårlig ide, knægt.
Vent! Det sagde jeg ikke! Det sagde I!
Vi er tre mod én. Tror du virkelig, du kan klare os?
- Forfærdelig ide. - Nej!
Okay, lad os vise, hvem der bestemmer her på Rockefeller Plaza!
Åh, for pokker, på den igen.
Mad! Mad.
Derovre.
- Af sted! - Mad!
Han drejer ned ad 5th Avenue!
- Halløj, lille ven. - Haps!
Hov, sæt farten ned. Vi vil bare snakke med dig.
Så, nu har vi dig!
Nej, nej, nej.
- Dig igen. -"Dig igen."
- Hvad er det her? - Hejsa.
- Hvad for en skov bor du i? - Hvordan er du kommet så langt hjemmefra?
Er den i nærheden?
Hvad er der sket med din vinge? Er den brækket?
Som om juletiden ikke var travl nok i forvejen.
Det er okay.
Kom her, din lille stakkel.
Sådan.
Jeg hedder Luna.
Du har det venligste ansigt, jeg har set hele dagen.
- Jeg hedder Moon. - Har du et navn?
- Far kalder mig lille Moon. - Hvad skal jeg kalde dig?
En dag bliver jeg vel store Moon. Men indtil videre er jeg mest lille.
Du har meget at sige.
Skal dit ben være sådan?
Jeg har aldrig kørt alene med toget før.
Vi er lige her, men min mor og jeg bor hernede et sted.
Vi kunne vel tage det her tog og så det her.
Men hvis jeg tager hjem, bliver hun sur på mig.
- Hej! Hej, knægt! - Min far bor heroppe...
Det her er ikke dit sted. Det er mit sted.
- Det hele. - Javel.
Jeg har tisset over det hele.
- Okay. - Glædelig jul.
Og her er Rockefeller Plaza.
- Det er der, vi er kommet fra. - Far sagde, jeg skulle vente i træet.
Jeg ville bare løbe på skøjter.
Du har vel ikke set et træ heromkring?
Jeg troede, juletiden var den bedste tid at komme ind til byen på.
Jeg forstår overhovedet ikke det her sted.
Jeg plejede at komme her med mine forældre og kigge på vinduerne
og alle dekorationerne.
I min skov kom der mennesker af og til.
- Jeg syntes, alle virkede så glade. - Og min far kunne ikke lide dem.
Men jeg viste dem altid mine bedste tricks, så de smilede.
Ingen af dem ser sådan ud som her.
Hvem ved? Måske er de ikke glade.
Måske er de alene lige som os og venter bare på, at julen...
- Hvad er der? - Jeg tror, det er min far!
Det er bare et ur.
Er du okay?
Det er du ikke, vel?
Nå, det er jeg heller ikke.
Men jeg er sulten.
- Hvad med dig? - Snakker du om mad?
- Altså spise, mad? - Jeg kunne godt spise noget.
¿Come?
Jeg kan lide orme, insekter, larver og små mus.
Har du nogen af dem?
Her er, hvad man kan få for fem dollar i New York City.
- Det smager ret godt, ikke? - Det er det værste, jeg har smagt.
Men pænt af dig at nedlægge det for mig.
Du minder mig faktisk om min hund.
Dine øjne ligner dens. Du ser ud, som om du forstår mig.
Peger du på dit hjerte? Elsker du mig?
Jeg kender dig ikke så godt, men jeg tror... jeg også elsker dig.
Undskyld, men det gør virkelig ondt.
Det er muligvis det sejeste, jeg nogensinde har set.
Jeg kan dreje mit hoved hele vejen rundt.
Ikke så godt som det med benet, men alligevel.
Vi er et kønt par, hvad?
ROCKEFELLER-TRÆET
- Der er det! - Hvad er der?
- Træet! Se! - Hvad er det, du prøver at sige?
- Det er der, jeg skal hen! - Vent!
- Det er det træ! - Kom tilbage.
- Det er det træ! - Sæt farten ned.
- Far sagde, jeg skulle blive i træet. - Stop! Jeg er ikke så hurtig som dig!
- Det slipper væk! - Vent, jeg kan ikke følge med!
Nej!
- Stop! - Det er væk.
- Jeg vil hjem. - Jeg vil hjem.
Den er vist i stykker.
Nå, det har aldrig stoppet mig.
Nå, nå, nå.
- Se, hvem det er. - Vi troede, du var blevet væk.
- Mad. - Gå væk!
I er bare en flok ballademagere, og vi vil ikke have jeres affald!
Vi er faret vild, og vi vil bare gerne hjem.
- Ja, til jul. - Ja, til jul. Hvad det så ellers er.
- Kunne jeg lige høre dig? - Kunne du lige høre mig?
- Til julen, hvad? - Det er godt at være hjemme til jul.
- Bare vi havde et hjem. - Vi har da et hjem.
Nå ja, det har vi da. Gaderne.
- Mad. - Hvad siger du, chef? Skal vi?
Vi kunne vel vise jer vejen tilbage, hvis I virkelig gerne vil.
- Vil I det? - Ja.
- Betragt det som en velkomstgave. - Til The Big Apple!
- Der er orm i æbler. - Ja, det er det lækre ved dem.
- Kom så. - Min vinge er brækket. Jeg kan ikke flyve.
Flyve? Tror du, vi flyver? Skøre knægt. Kom nu!
Åh ja.
- Det er bedre sådan her. - Jeg skulle have taget mit tørklæde med.
Du troede da vel ikke, at vi ville flyve hele vejen?
Vi er duer, tænk på det.
Det skinner.
- Der er det! - Vent, lad mig hjælpe dig!
Jeg må op i toppen, inden min far kommer.
Okay, hvad? Løber vi nu?
Stop lige. Det her er helt uhørt.
Stop, allesammen. Hold op med at løbe. Stop!
- Kom nu! - Det er urimeligt!
Den her vej! Der er det, kom nu!
Åh, for pokker.
Hov, ingen dyr på isen!
Jeg kan godt.
Jeg kan godt. Jeg kan godt!
Jeg har dig!
Flyv!
Hold fast, lille ven. Jeg har dig!
- Ja! - Ja!
- Milde makrel! - Glædelig jul, knægt!
Flyv højt, din tapre, lille ugle!
Udsigten er ret god heroppefra, ikke?
Ja.
Men jeg kan ikke se far. Tror du, han nogensinde finder mig?
Tja... måske. Måske ikke.
Men se lige alle de mennesker derude med glæde i hjerterne
og alt muligt.
Måske kan de hjælpe dig med at finde ham.
Glædelig jul, knægt.
"Glædelig jul"?
Så hvad synes I? Hvad er det, der gør den her historie til en julehistorie?
Er det træet? Sneen? Lyset i mørket?
Eller måske er det følelsen
af ikke helt at få, hvad man ønsker sig.
Men inderst inde ved du, at selv det mindste lys
kan gøre det hele lidt lysere og lidt varmere.
Måske er det alle de ting.
- Eller måske er det det her. - Undskyld, hr. betjent?
Der er en lille ugle i det træ, som prøver at finde sin familie.
Og jeg prøver også at finde min.
Kom, lille ven. Du er langt væk hjemmefra.
Jeg er nødt til at blive her. Jeg skal vente på min far.
- Jeg skal bli... - Bare rolig.
Vi finder din familie.
Det her er meget varmt.
Det er okay, smut bare.
- Far! - Moon?
Far!
- Moon, hvor har du været? - Moon!
- Jeg har ledt... Jeg... Jeg har ledt... - Glædelig jul, far!
-"Jul"? -"Jul"?
- Hvad er jul? - Hvad er jul?
Det ved jeg faktisk ikke, men jeg tror...
...det er det her.
Du har ret, lille Moon.
Det er det her.
Tekster af: Jakob Møller