Szia! Rajtakaptál.
Nincs karácsony karácsonyfa nélkül, igaz?
És nincs fa erdő nélkül.
Pont itt kezdődik a történetünk.
Gondolkodtál már azon, mitől lesz karácsonyi egy történet?
Néhányan azt mondják, hogy ha karácsonykor játszódik,
akkor már az is.
Süt belőle az ünnepi hangulat, és ez minden, ami kell hozzá.
De szerintem valami plusz is kell bele.
Tudod, az az érzés, ami ilyenkor megszáll.
Kicsit boldog, de kicsit szomorkás is.
Nem könnyű megfogalmazni.
De ha megpróbálod, talán egy dalban ki tudod fejezni.
Ez a dal, amit most énekelni fogok, többnyire értelmetlen.
De az a rész, ami nem értelmetlen, az nagyon mély jelentésű.
EGY MAJDNEM KARÁCSONYI TÖRTÉNET
Fényesség!
Megvagy!
Igen!
Ne!
- Holdfény! - Holdfény!
Már megint.
- Már megint. - Láttál?
Még soha nem repültem ilyen messze egyedül.
Ez egy tökéletes fészek volt. Most meg nézd... Nézd csak meg!
- Vagyis... - Tönkretetted.
Akkor most még jobbat építhetünk!
Nézd, mit találtam! Képzeld, ha ezüstből lenne a fészek!
A legmagasabb fa tetején, mindenki rólunk beszélne az erdőben.
Egy ezüst fészek?
Akkor mindenki látna minket. Mindenki észrevenne.
- Mi a baj azzal, ha látnak az emberek? - Baglyok vagyunk. Nem láthatnak minket.
- Most... - De ha én akarom, hogy lássanak?
Ebéd akarsz lenni?
Az erdő összes teremtménye csak azt akarja,
- hogy az ebédje legyél. - Az egerek nem is.
- Ha nagyobbak lennének, akarnák. - A verebek sem. És a...
- Mi az, apa? - Talán egy falevél.
Egy nagy, ijesztő falevél vijjogott az enyhe, mégis borzongató szellőben!
Nagyon vicces, kis Holdfény.
Azt hiszitek, tudjátok, mi van a kinti világban, de... fogalmatok sincs.
- Azért valami fogalmam van. - Amikor felnősz,
arra a fára építesz ezüst fészket, amelyikre akarsz,
de most kezd hideg lenni, és semmilyen fészkünk nincs.
Szeretném, ha jó testvér lennél, és itt maradnál Pöttömmel, amíg elmegyek
- új otthont keresni. Megteszed? - Igen, apa.
Meg se moccanjatok, maradjatok csendben, és nehogy elmenjetek!
Jó, akkor majd jövök.
- Nem akartam összetörni. - De összetörted.
Fogadjunk, hogy meg tudom javítani! Csak néhány jó ág kell hozzá.
Készen lesz, mielőtt apa visszajön. Ez lesz a meglepetés.
De apa azt mondta, hogy itt kell maradnunk.
Ne aggódj, Pöttöm! Nem megyek messzire. Ez egy erdő.
- Csomó ág és gally van szerteszét. - Várj, Holdfény!
Mindjárt visszajövök!
Itt van egy.
Ez jó lehet.
Ez itt tökéletes!
Fényesség!
Repülj, Holdfény! Elintézem!
- Apa! - Menj!
- Jól vagy? - A szárnyam. Azt hiszem, eltört.
Minden rendben lesz, csak maradj a fában!
Maradj a fában! Visszajövök.
Igen, apa.
„Maradj a fában!
„Maradj a fában!”
Utat! Érkezünk!
Menjünk! Gyerünk!
Nyugalom! Menni fog, meg tudom csinálni.
Miféle erdő ez?
Bocsánat!
Ó, istenem! Ne!
Kisasszony, jól vagy?
- Igen. Minden rendben. - Jól megüthetted.
- Valaki haza tud vinni? - Hagyjatok békén!
- Már megyek is. - Kikísérjünk?
Nem gond.
Gyere velem! Vigyázz!
Nahát, szia! Rossz helyre keveredtél, igaz?
Eltévedtél?
Igen, uram.
Úgy tűnik, én is rossz helyre keveredtem. Vigyázz magadra!
Rizikósak ezek az utcák... és fagyosak.
- Kaja! - Ez az enyém lesz.
- Köszönöm! - Kaja.
Sajnálom! Nem akartam az egészet megenni.
- Nahát, nahát. - Mi folyik itt?
- Úgy tűnik, van egy élő példányunk. - Igen, élek.
- Kaja! - Nem vagyok étel, uram!
Mit eszegettél, kölyök? Menj haza!
Sajnálom! Azt hittem, kaphatok...
Várj, ne is mondd tovább!
Nézd, ez itt szemét!
A szemét pedig a galambok étele, nem az, amit te eszel, bármi is legyen az.
De tulajdonképpen mi is vagy te?
- Egy bagoly. - Bagoly?
Bagolynak kicsit kicsi vagy, nem?
Nem hiszem, hogy bagoly vagy.
A baglyok, tudod, köztudottan félelmetes éjszakai
repülő vadállatok.
- Nem lehetsz bagoly. - Tuti bagoly vagyok.
- Kaja. - Nem! Nem akarom az ételeteket.
- Én csak szeretnék... - Nem kaphatsz, ne is kérj!
Nem is kértem.
- Csak... - Te jó ég!
Azt akarod, hogy Punt éhezzen, kölyök?
- Éhezik! - Kaja.
Mi maradna neki, ha nem enne szemetet?
- Nagyon éhes. - Kaját!
Egyébként mi történt a szárnyaddal?
Az úgy volt...
- Bunyóba keveredtem, és eltö... - Kemény a srác!
- Most meg akarsz küzdeni velünk érte? - Rossz ötlet, kölyök.
Várj! Én ilyet nem mondtam! Ezt te mondtad!
Mi hárman vagyunk. Azt hiszed, menni fog?
- Szörnyű ötlet. - Nem!
Oké, mutassuk meg, milyenek vagyunk mi, a Rockefeller Center madarai!
A fenébe, már megint itt tartunk.
Kaja!
Ott van!
- Gyerünk! - Kaja!
Az 5. utca felé tart!
- Nahát, kis haver! - Megvagy!
Lassíts! Csak beszélni akarunk veled.
Most elkaptunk!
Ne!
- Megint te. - Megint te.
- Mi ez az izé? - Szia!
- Miféle erdőben élsz? - Hogy kerültél el ilyen messze?
A közelben van?
Mi történt a szárnyaddal? Eltört?
Így is elég stresszesek az ünnepek.
Semmi baj.
Semmi baj, szegény kis pajtás.
Így már jó.
Az én nevem Luna.
Neked van a legkedvesebb arcod, amit ma láttam.
- Az én nevem Holdfény. - Van neved?
- Apa „kis Holdfénynek” hív. - Hogy nevezzelek?
Egy nap, azt hiszem, nagy Holdfény leszek. De most még inkább csak kicsi vagyok.
Jó sokat beszélsz.
Normális, hogy ilyen a lábad?
Még soha nem utaztam egyedül a metrón.
Most itt vagyunk, de anyával valahol itt lent lakunk.
Talán átmehetnénk ezzel a metróval erre a metróra.
De ha hazamegyek, anyukám mérges lesz rám.
- Hé, kölyök! - Apám itt fent lakik...
Ez nem a te helyed. Ez az én helyem.
- Ez az egész. - Igenis, uram.
Az egészet körbe pisiltem.
- Oké. - Boldog karácsonyt!
És itt van a Rockefeller Center.
- Innen jöttünk. - Apa azt mondta, a fában várjam.
Csak korcsolyázni akartam.
Nem láttál fát errefelé, igaz?
59. UTCA – COLUMBUS CIRCLE MEGÁLLÓ
Régen azt hittem, hogy a karácsony a városban a legszebb.
Egyáltalán nem értem ezt a helyet.
Eljöttünk a szüleimmel, hogy nézegessük a kirakatokat,
és ezt a sok díszítést.
Az én erdőmbe néha jöttek emberek.
- Úgy tűnt, hogy mindenki olyan boldog. - Apa nem szerette őket.
De megmutattam a legjobb trükkömet, és mosolyogtak.
Egyikük sem úgy nézett ki, mint itt.
Ki tudja? Talán nem is boldogok.
Talán ők is egyedül vannak, mint mi, és csak várják, hogy a karácsony...
- Mi az? - Az ott az apukám!
Az csak egy állóóra.
Jól vagy?
Nem vagy jól, ugye?
Igazából én sem.
De éhes vagyok.
- És te? - Ételről beszéltél?
- Érted? Enni, étel. - Tudnék enni.
Hami?
Szeretem a férgeket, rovarokat, lárvákat és a kis egereket.
Tudsz szerezni ilyesmit?
New Yorkban csak ennyit kapsz öt dollárért.
- Azért elég jó, nem gondolod? - Ilyen rosszat még soha nem ettem.
De kedves, hogy levadásztad nekem.
A kutyámra emlékeztetsz, tudod?
Ugyanolyan a szemed. Úgy nézel ki, mint aki ért engem.
A szívedre mutattál? Szeretsz engem?
Nem ismerlek jól, de azt hiszem... Én is szeretlek téged.
Bocs! Most már igazán fájni kezdett.
Még soha nem láttam ilyen menő dolgot.
Én meg körbe tudom forgatni a fejem.
Nem olyan jó, mint a lábad... de megteszi.
Jó kis páros vagyunk, ugye?
ROCKEFELLER KARÁCSONYFA
- Ott van! - Mi az?
- A fa! Nézd! - Mit próbálsz mondani nekem?
- Oda kell eljutnom! - Várj!
- Az a fa! - Vissza!
- A fa! - Lassabban!
- Apa azt mondta, maradjak benne. - Állj meg! Nem vagyok olyan gyors!
- Elszökik! - Várj, nem bírom!
Ne!
- Állj meg! - Elment.
- Haza akarok menni. - Hazamenni...
Azt hiszem, elszakadt.
De ez még soha nem volt akadály.
Nézzenek oda!
- Nézd, ki van itt! - Azt hittük, elveszítettünk.
- Kaja. - Menjetek el!
Járatjátok a csőrötöket, de nekünk nem kell a szemetetek!
Elvesztünk, és csak haza akarunk jutni.
- Igen, karácsonyra. - Igen, karácsonyra. Akármi is legyen az.
- Értettem, amit mondtál? - Értetted, amit mondtam?
- Karácsonyra. Nahát! - Karácsonykor otthon a legjobb.
- Bárcsak lenne otthonunk. - De van otthonunk.
Igen, igazad van. Az utcák az otthonunk.
- Kaja. - Mit gondolsz, főnök? Megtegyük?
Ha igazán akarod, megmutathatjuk az utat hazafelé.
- Tényleg? - Igen.
- Üdvözlő ajándékként. - A Nagy Almának becézett városban!
- Az almában vannak kukacok. - Igen, az a legfinomabb része.
- Gyere! - De törött a szárnyam, nem tudok repülni.
Repülni? Azt hiszed, mi repülünk? Butus vagy, kölyök. Gyere!
Ez igen!
- Inkább így csináljuk. - Bárcsak elhoztam volna a sálamat!
Ugye nem gondoltad, hogy tényleg elrepülünk odáig?
Galambok vagyunk, bízhatsz bennünk.
Fényesség.
- Itt van! - Várj, hadd segítsek!
Fel kell jutnom a csúcsra, mielőtt apám ideér.
Mi van? Most már rohangálunk is?
Állj meg! Ez átmegy minden határon!
Mindenki álljon meg! Állj!
- Rajta! - Hihetetlen!
Erre! Itt van, gyere!
Az isten szerelmére!
Hé, állat nem mehet a jégre!
Meg tudom csinálni.
Meg tudom csinálni!
Megvagy!
Repülj!
Kapaszkodj erősen, kölyök! Viszlek!
- Igen! - Ez az!
- Szent velőscsont! - Boldog karácsonyt, kölyök!
Repülj magasra, bátor kis bagoly!
Elég jó a kilátás innen fentről, igaz?
Igen.
De nem látom apát. Szerinted meg fog valaha találni?
Hát... talán. Vagy talán nem.
De nézd azokat az embereket, akiknek a szívükben szeretet van,
meg ilyesmi.
Talán segíthetnek neked, hogy megtaláld.
Boldog karácsonyt!
„Boldog karácsonyt?”
Mit gondolsz hát? Mitől karácsonyi ez a történet?
A karácsonyfától? A hótól? A fénytől a sötétségben?
Vagy talán az érzés,
amikor nem pont azt kaptad, amit vártál,
de legbelül tudod, hogy akár egy apró gyertya is
egy kicsit fényesebbé és melegebbé teheti a dolgokat.
Talán mindezek a dolgok.
- Vagy talán ez. - Elnézést, uram!
Van egy bagoly a fán, meg kell találni a családját.
És nekem is az enyémet.
Gyere, kis pajtás! Messze kerültél otthonról.
Itt kell maradnom. Meg kell várnom apámat.
- Itt kell... - Ne aggódj!
Hazaviszünk.
Ez jó meleg.
Minden rendben van. Mehetsz!
- Apa! - Holdfény?
Apa!
- Holdfény, hol voltál? - Holdfény!
- Kerestelek... - Boldog karácsonyt!
„Karácsony”?
- Mi az a karácsony? - Mi az a karácsony?
Nem igazán tudom, de szerintem...
ez pont az.
Igazad van, kis Holdfény.
Pont ez az.
A feliratot fordította: Ildiko Bukta