Kom nu.
I må være så trætte.
Okay.
Jeg synger en sang.
Hvad? Nej, hvis han filmer... Far, nej.
-Jeg filmer ikke. -Jeg ser oldgammel ud.
-Se mig lige. -Jeg filmer ikke.
Den er slukket.
VI HAR SAVNET DIG, MOR! ELIAS - LUKAS
GODNAT, MOR
Du kan sige hej, hvis du vil.
Jeg tror ikke, at mor vil se mig lige nu.
Men hun ringede og sagde, at hun ville vente jer med åbne arme.
Så gå bare ind.
Afsted med jer.
Vær søde ved jeres mor.
Mor?
Udenfor?
Elias!
Kom nu.
-Mor? -Mor?
I er tidligt på den.
Jeg var ved at gøre mig klar.
Jeg ved, det er sært. Jeg ville...
Jeg forsøgte at ringe for at forklare, men...
Det er ligegyldigt. I er her nu.
Og se jer lige...
Så voksne! I er ved at hale ind på mig.
Tro mig, jeg...
Jeg er ked af, I skal se mig sådan her,
men der er intet at være bange for.
Jeg er stadig mig selv.
Mor fik foretaget...
...et lille indgreb.
-En operation. -Er du syg?
Nej, jeg er ikke syg.
Det lover jeg. Alt er fint.
Det er bare...
Jeg havde brug for...
...forandring. En ny begyndelse.
Ligesom når en bil bliver ældre, og man tager den på værksted.
Sådan kan folk også være.
Nogle gange skal man bare piftes lidt op.
Far sagde ikke noget.
Jeg håbede, dette kunne være vores lille hemmelighed.
Hvad siger I?
Hvor er mine hovedtelefoner?
Hvad er der hernede?
Hvordan tror du, hun ser ud under?
Husker du, da vi så vaskebjørnen, der blev kørt over,
-og der var blod... -Stop!
...på hele vejen...
-Stop. Klamt! -Nok sådan.
Stop, det er mor!
Stop det!
Er der noget galt?
-Nej. -Nej, mor.
Okay, godt.
Jeg ønskede bare, alt skulle være perfekt.
Jeg har noget til jer,
men I kom, før jeg nåede at pakke det ind.
Hvad er det?
En F-18 Super Hornet.
Kan I lide den?
Så meget. Tak, mor.
Ja.
Godt.
I kan hjælpe mig med et par husregler.
Bare mens mor heler.
Regler?
Såsom?
Nemme ting.
Ingen løben eller råben i huset,
og ingen besøgende eller legeaftaler i et stykke tid
bare for at få lidt fred og ro.
Og solen
er ikke god for mors hud, så lad os holde persiennerne lukkede.
Og der er ingen adgang til mit kontor og soveværelse.
Eller laden.
-Men hvad med... -Ingen spørgsmål.
Okay? Mor bestemmer.
Kan I gøre det?
Ja, klart.
Elias, hører du mig?
Ja, mor.
Godt.
Hey...
Hvad med, at I løber ud og leger? I kan pakke ud senere.
-Mor? -Ja.
Jeg har lavet denne til dig.
Tak, søde.
VI HAR SAVNET DIG, MOR! ELIAS - LUKAS
Siden hvornår har I en telefon?
-Det er fars gamle. -Han gav os den.
I skal ikke bruge al jeres tid på den.
Vi kunne lave noget sammen.
Det har været en lang dag.
Men vi er ikke trætte.
Klokken er knap nok otte.
Nej, vent.
"Hans gule hud dækkede knap
"alle hans muskler og vener."
"Hans hår skinnede sort og bølgede.
"Hans tænder var kridhvide.
"Men disse stod i grusom kontrast til hans vandige øjne,
"indsunkne hud og lige, sorte læber."
Godnat.
Du sang ikke sangen.
Ikke i aften, Elias.
Men du synger altid sangen.
I er for gamle til sange.
Luk jeres øjne, så sover I, før I ved af det.
Hvad?
Jeg sagde ikke noget.
Jeg kan høre dig tænke.
Det er ingenting.
Synes du ikke, noget føles anderledes?
Med mor?
Måske er der gået så længe, siden vi så hende...
...at hun ikke kan lide os længere.
Hun er vores mor.
Det er hendes job at kunne lide os.
...i hele tri-state-området er der et voldsomt tordenvejr,
som begynder i morgen aften og varer til tidligt fredag.
Gemmeleg i skoven? Du må gemme dig først.
Hey, Elias.
Elias.
Hvad kalder man den flottere tvilling?
Hvad?
De fleste kalder mig bare Lukas.
Måske lukkede hun den sidste vinter.
Mor sagde, vi ikke måtte.
Elias.
Elias. Hvad laver du deroppe?
Hvad lavede I derinde?
Jeg bad jer udtrykkeligt om at blive, hvor jeg kan se jer.
-Det var ikke min skyld. -Det er det aldrig, vel?
Vi gik kun derind et øjeblik.
Sig ikke endnu et ord.
-Lukas mistede sin baseballhandske... -Stop med at tale!
Fra nu af bliver I indenfor.
Er du okay?
Jeg ville ikke få os i problemer.
Du gjorde ikke noget galt.
Undskyld.
Pletten i laden...
Jeg tror, det var blod.
Hvilken plet?
Den på væggen.
Det var nok bare maling eller noget.
Det er problemet. Han er altid sammen med Lukas.
Jeg tog ham i at snige sig ind i laden.
Han ved, at der er noget galt.
Jeg tror ikke, jeg kan udstå et sekund mere i huset her.
Jeg er nødt til at afslutte det.
Han må væk herfra.
Hvor meget længere skal jeg spille skuespil?
Vent.
-Hvad mente hun med "skuespil"? -Det ved jeg ikke.
Men hun synes ikke om, at vi altid er sammen.
Hvad?
Godmorgen.
Jeg hørte vasketøjet.
Vasker I noget?
Hallo? Hvad er der i vaskemaskinen?
Mit sengetøj.
Hallo?
Et øjeblik.
Jeg kan ikke høre noget.
Heller ikke mig.
Sig noget.
Hallo?
Uden mad eller vand...
...vil de så have evnerne og viljen til at overleve?
Hvorhenne?
Et sted, hun ikke leder.
Hendes medicin.
Der står: "Kan forårsage døsighed."
Jeg håber, hun tog mange. Læg den under sengen.
Derind.
Der er noget galt med hende.
Og hvorfor røg hun? Hun hader at ryge.
Hvad?
Lukas. Hvad? Fortæl mig det.
Husker du, da mor sagde, vi er for gamle til en sang?
Hvad hvis hun ikke sang den, fordi hun ikke kender ordene?
Hun sang den hver dag før sengetid.
Ja, det gjorde mor.
Jeg tror ikke, det er vores mor.
Nej.
Nej, det... Nej, det giver ingen mening.
-Du sagde, hun spiller skuespil. -Du skræmmer mig.
-Som om hun er hende... -Stop det!
Sig mig, du ved, det er hende, så stopper jeg.
Dér.
Hvad?
Se hendes øjne.
Grønne.
Blå.
Du ved, jeg har ret. Det er bevis.
Ring til far.
Han tager den ikke.
Så efterlad en besked.
-Hallo? -Lad være at komme ind.
Kom nu, åbn døren.
I ved, jeg ikke synes om låste døre i huset.
-Hvad laver I derinde? -Ingenting.
Hør, jeg... Jeg ved godt,
at der har været nogle gnidninger.
Jeg vil gerne starte forfra.
Skal vi tilgive hinanden?
Jeg har lavet aftensmad.
Kyllingenuggets.
Hallo?
Vi er ikke sultne.
I er nødt til at komme ud på et tidspunkt.
Ring til far.
-Lad være at filme mig. -Jeg filmer ikke.
Skat, jeg ser oldgammel ud. Sluk for det.
Hun ser smuk ud.
Tid til sangen.
Hvor er den?
Rejs jer.
-Hvad? -Sig mig, hvor den er.
-Hvad? -Hvad snakker du om?
Spil ikke dumme. I er ikke dumme.
-Telefonen, giv mig den. -Men vi gjorde ikke noget.
Du lyver.
I løj for mig.
I var ulydige og ringede til jeres far.
Jeg har ikke brug for, han kommer efter mig
med de historier, I fortæller ham.
-Men vi ringede ikke til far. -Hold kæft! Ti stille!
Bare giv mig telefonen.
-Nej! -Giv mig den.
-Stop! Det kan du ikke! -Mor!
Stop!
Hvor skal du hen?
Stop!
Hvad laver du?
Giv den tilbage!
I bør lære, hvad det koster jer at lyve.
Det er, hvad der sker, når I ikke taler sandt.
Det er ikke rimeligt.
Rimeligt?
Tror I, noget er rimeligt?
Tror I, jeg ønskede det her? At jeg nyder det?
Jeg holder vagt først.
Du kan sove.
Hvad er det?
Det er hende.
Hvad laver du?
Svar mig.
Fuck! Hvad er der galt med dig?
Kom så tilbage!
Hvad foregår der?
Jeg ville bare være sikker.
Elias, vi låser ikke dørene her i huset.
Skat, jeg er ikke vred. Jeg vil bare...
Jeg vil bare snakke.
Gå med dig!
Åbn den skide dør!
Okay, jeg tæller til tre.
Én.
To.
Fuck!
Jeg forsøger at være rar.
Jeg har været forstående.
Jeg har forsøgt at lege med.
Jeg har gjort alt det, jeg burde.
Og det er sådan her, I behandler mig?
Jeres egen mor?
Du er ikke vores mor.
Hvad sagde du?
Elias, lad være.
Tal.
Rejs dig!
Elias.
Du er ikke vores mor.
Det er en frygtelig ting at sige.
Lad være.
Vores mor elskede os.
Tag det tilbage.
Vi elsker dig ikke. Vi hader dig.
-Lukas, fortæl hende det. -Tal ikke til ham! Tal til mig!
Hvad gjorde du ved vores mor? Hvor er hun?
Du lyver, Elias. Du taler ikke sandt.
-Du lyver! -Sig, jeg er jeres mor!
-Du gør mig ondt! -Sig det!
-Nej! -Stop!
Jeg har forkælet dig for meget. Det er slut.
Tingene vil ændre sig. Hører du mig?
Slip mig!
-Ikke flere løgne! -Stop!
-Stop det! -Sig det!
-"Du er min mor." -Stop! Det er koldt!
"Du er min mor."
Sig det.
-Nej! -"Du er min mor."
-Lad være! -"Du er min mor."
Sig det. Elias.
"Du er min mor."
Du er min mor!
Vi må væk herfra.
Her er ikke sikkert.
Kom nu!
Hallo? Vi har brug for hjælp! Luk op!
Åbn døren! Hjælp os!
Her er ingen.
Strømmet er gået.
Telefonen er også død.
Vi må blive her, indtil stormen er ovre.
Jeg gad vide, hvor mor er lige nu.
Tror du, hun savner os?
Ja, selvfølgelig.
Tror du...
Tror du, hun er okay?
Mor ville bekæmpe 100 millioner skurke for at redde os.
Hun er okay.
Her er for stille.
Tal med mig.
Om hvad?
Jeg er ligeglad.
Hvad som helst.
Fortæl en historie.
Okay.
Før vi blev født...
Hvis du bare vil gøre nar,
-så er jeg ikke i humør til det. -Elias, hold kæft.
Før vi blev født,
da vi stadig var så små, at ingen engang bemærkede, at vi var der,
da vi var én person...
...ligesom alle andre.
De fleste forbliver sådan.
Men vi var kloge.
Vi besluttede at dele os i to.
På den måde ville vi aldrig være alene igen.
Lukas?
Hey!
Du er okay, lille mand.
Bare rolig. Jeg er her for at hjælpe. Okay?
Hey, San?
Kom og se, hvad jeg har fundet.
Hvem er denne person?
Det ved vi ikke.
Hendes ansigt er dækket til.
Men hun skræmmer jer?
Fortæl hende om det kolde vand.
Sandy...
Okay.
Første prioritet er at få jer ud herfra.
Hvor skal vi hen?
Et sikkert sted med en rigtig seng.
Jeg lover, jeg ikke lader nogen skade jer.
Nej, de kører os hjem.
-Det kan de ikke. -Vend om.
Stop! Stop bilen!
Jeg beder!
Okay, ud med jer.
I er engle, jer begge.
At være derude på en aften som denne?
Et tak kan ikke gøre det.
Du bør takke din nabo.
Foruden deres bevægelsessensor...
Jeg tør ikke engang forestille mig det.
Er I sikre på, I ikke vil have en kop kaffe, eller...
Tak. Vi har det fint.
Kakao, te? Ingenting? Gassen bør stadig fungere.
Det er fint.
Der var én ting...
-Gary. -Hvad?
Hvis du ikke har noget imod det, og...
Jeg er flov over at spørge, men jeg håbede på et selfie?
Gary...
Jeg er kæmpe fan.
Jeg vidste ikke, der var nogen tilbage.
Jeg er smigret, men jeg bliver nødt til at sige nej,
for jeg har ikke sminke på, så...
Selvfølgelig. Nej, det var min fejl.
Jeg beder, nej.
Jeg sender jer nogle signerede fotografier
og Blu-ray-film nede på stationen.
-Det er det mindste, jeg kan gøre. -Der kan man bare se.
Tak.
Vi har et par ting mere at diskutere.
I må fryse.
Hvad med at gå ovenpå og starte et varmt bad?
Jeg kommer op om lidt, okay?
Enhver kan ændre deres ansigt med kirurgi.
Hun narrede politiet.
De kender hende ikke.
Jeg ville lyve, hvis jeg sagde, alt ville være normalt.
De tror, jeg er en bedrager.
Jeg prøver bare at forstå.
-Jeg ved det. -Det er ren protokol.
Vi skal krydse det af.
Jeg kan forstå, det må være ubehageligt at tale om.
Men jeg ville aldrig lægge en hånd på mit eget barn.
Nej, selvfølgelig ikke. Jeg så læben,
-så vi måtte spørge. -Ja.
Må jeg spørge, hvordan det skete?
Ja, han legede ved poolen og må være gledet.
Jeg bad ham være forsigtig en million gange.
Det har jeg altid sagt.
Sommetider er jeg i vildrede.
Det er...
...frygtindgydende med grænsen mellem...
...virkelighed og fantasi.
Den er forsvundet.
Tak.
Jeg føler mig bare så alene her sommetider.
Børn forestiller sig ting.
Det går over.
Jeg håber, du har ret.
Vi må hellere lade dig være.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Men jeg vil sove godt i nat.
Vi er alle under samme tag, sikre og uskadte
takket være jer.
-Pas på dig selv. -Jeg skaffer dig de Blu-rays.
Okay. Tak.
-Godnat. -Tak.
Ingen vil tro to små børn.
Ikke mens hun er her.
Så hvad gør vi?
I morgen prøver vi igen.
Nej.
Vi må finde mor.
De er væk nu.
Her er ingen, udover jer og mig.
Har I nogen anelse om, hvad I udsatte mig for i aften?
Jeg gik ud og ledte efter jer i stormen.
Jeg måtte tage bandagerne af tre dage for tidligt.
I er heldige, jeg ikke er vansiret.
Jeg ved, I ikke sover.
Det er fint.
I kan ignorere mig.
Frygte mig.
I må gerne hade mig. Men jeg går ingen vegne.
I vil lære at elske mig en dag.
Er det her en slags leg?
Jeg vil ikke lege.
Hvor er mor?
Okay.
Okay, lad os lave en aftale.
Jeg lover, at hvis I stopper det her nu...
...så vil jeg ikke være vred.
Jeg tilgiver jer.
Dine øjne. De er blå.
Mors er grønne.
Er det, hvad dette handler om?
Mine øjne?
Åh gud.
Elias, det er mit portrætbillede.
Jeg har farvede linser på. De er i min håndtaske nedenunder.
Se på mig. Mine øjne er blå.
Det her fungerer ikke.
Hvis vi går nu, kan vi nå til far, før det bliver mørkt.
Jeg opgiver ikke mor.
Jøsses. Fuck!
Hvor er hun?
Gør ikke det mod mig igen.
Hører du mig?
Få så de...
Satans. Jeg sværger!
-Når jeg slipper fri, er I så... -Hvor er hun?
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Jeg er lige her, Elias.
Jeg madede jer.
Jeg opfostrede jer.
Jeg blev oppe hele natten.
Jeg gjorde alt for at gøre jer glade.
Jeg er jeres skide mor!
Vi spilder tiden.
Hun bliver ved at lyve og finde på undskyldninger.
Lytter du overhovedet til mig?
Jøsses, hvad nu?
Vores mor smider ikke vores tegninger væk. Hun beholder dem. Selv de dårlige.
Okay...
Hun gemmer dem i en skotøjsæske.
-Jeg forstår. -Nej!
Mødre gør ikke den slags.
Mødre sætter plastre på sår.
Mødre leger med deres børn. Mødre synger godnatsange for deres drenge.
Elias, lad os gå.
Elias, jeg beder, lad mig...
Lad os komme væk herfra.
Du ved, det er mig.
Hun spiller skuespil.
Det har hun gjort fra starten.
Vi kan ikke blive her længere.
Vi må afsted.
Elias. Hvad laver du?
Jeg leder efter hendes taske.
-Hvorfor? -Hun sagde, hendes kontaktlinser er deri.
Men hun lyver.
Vi kan ikke tro et ord, hun siger.
Vi må være sikre.
Skal vi seriøst gennemsøge hele huset?
Den er her. Jeg så den et sted.
Jeg siger dig. Vi spilder vores tid.
Den er herinde.
Ingen kontaktlinser, som jeg sagde.
-Er du sikker? -Tror du mig ikke?
-Jo, men... -Du lader hende komme imellem os.
Vi må et sikkert sted hen.
Og det første, vi gør, er at finde mor.
Vi finder hende.
Jeg sværger.
Vi kan ikke stole på nogen.
Vi må ringe til en bil og lade, som om det er normalt for os.
Vi kan ikke efterlade hende sådan.
Hvis vi slipper hende fri, vil hun stoppe os.
Tro mig, det skal nok gå.
Jeg pakker noget mad.
Pak det nødvendige, så mødes vi nedenunder. Okay?
Elias.
Elias, kan du høre mig? Jeg ved, du er der.
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Der er du.
Min søde dreng.
Jeg har tænkt over tingene.
Og du...
Du har ret.
Jeg har ikke været mig selv.
Men...
Jeg bliver bedre.
Det lover jeg.
Alt kramper.
Kan du...
Kunne du skære én løs bare et øjeblik?
Det bør jeg vist ikke.
Det sagde Lukas, ikke?
Du er en kvik dreng, Elias.
Du kan godt tænke selv.
Du behøver ikke altid at lytte til din bror.
Elias.
Tak. Du er sådan en god dreng.
Hvorfor rev du min tegning itu?
Det skulle jeg ikke have gjort.
Det var en fejltagelse.
Nogle gange gør folk bare...
...ting, de ikke mener.
Jeg var ked af det.
Hvorfor var du ked af det?
Hvad laver du?
Elias.
-Du burde ikke være herinde. -Hun var tørstig.
Jeg gav hende bare vand.
Elias, lyt til mig.
Lyt ikke til ham.
Lyt til mig.
Jeg er din mor.
Hvad holder du i hånden?
Jeg beder dig.
Elias, bliv hos mig.
Hendes arme gjorde ondt.
Jeg ville bare binde dem om.
-Du ville slippe hende fri. -Jeg ville bare binde dem om.
Bliv hos mig, skat.
Hent tapen.
-Hvad? -Og en sok.
Hvorfor?
For at forhindre hende i at lyve.
Elias.
Hvad laver du?
Elias.
Nej, skat... Jeg heler stadig.
Jeg beder.
Lad være.
Du gjorde det rette.
Sammen er vi stærke, ikke?
Okay, jeg har småkager, kiks. Hvad med Pop-Tarts?
Vil du have nogle?
Elias, Pop-Tarts?
Kan du åbne døren, tak?
Hvad skal vi gøre?
Luk dem ikke ind. Er du skør?
Men de har allerede set os.
De så dig. Slip af med dem.
Du er anholdt.
Det var bare lidt politihumor. Undskyld.
Kan du hente din mor for mig?
Hjælp!
Hun er gået.
Er du sikker? For hendes bil er i garagen.
Hun har mere end én bil.
Godt. Sådan.
Vil du fortælle hende, at vi kom forbi?
Hvor sagde du, hun var igen?
Hjælp mig!
Hjælp!
Lad knægten være, okay?
Hun tog nok ind til byen et øjeblik.
Kan du lade ham tale for sig selv?
Ved du, hvor din mor er?
Hun tog ind til byen.
Hvad med, at vi ringer til hende?
-Jøsses, Sandy. -Det tager et øjeblik.
Vi kan komme tilbage senere. Hun vil ikke synes om,
-at vi chikanerer knægten. -Den ringer allerede.
-Telefonsvarer. -Tilfreds?
-23-20? -23-20, værsgo.
Jeg kommer tilbage.
Elias, er der noget, du vil fortælle mig?
Jeg har et barn.
En lille pige. Hun er meget yngre end dig.
Hendes navn er Alma, og hvis hun nogensinde havde brug for hjælp til noget,
så håber jeg, hun ville kunne bede om det.
Forstår du mig?
Du kommer ikke i problemer.
Vi har en væltet traktorvogn ved Route 7.
Elias.
Lad os køre.
Alt er fint.
Godt. Jeg kører med eller uden dig.
Vi kommer tilbage i aften, når din mor er hjemme.
Du er sådan en dårlig løgner.
Jeg skaffer en Uber.
Hvor er de?
Jeg glemte tandbørsten.
-Seriøst? -Jeg skynder mig.
Bilen er her snart.
Jeg er straks tilbage. Bed ham vente.
Lad mig forklare.
Du løj.
-Elias... -Det er hende.
Du må lytte til mig.
Hvorfor hader du hende?
Jeg siger det, men lad hende ikke gå.
Du må stole på mig.
Okay?
-Slip hende fri! -Elias, vent!
Jeg prøver at hjælpe dig.
Elias!
Åbn døren!
Hun vil gøre dig fortræd. Stop! Elias!
Hun ønsker, du er alene!
Åbn døren!
Elias, åbn døren!
Elias, hun vil bare lyve for dig!
Elias!
Elias.
Mor.
Skat. Min skat.
-Undskyld. -Det er okay.
-Jeg ville ikke gøre de ting. -Det er okay, skat.
Jeg er lige her.
-Jeg er lige her. -Det var Lukas fra starten.
Han løj.
Han sagde, du ikke var mor. At jeg skulle gøre dig fortræd.
Jeg ville ikke.
Det er okay.
Så du er ikke vred på mig?
Nej.
Nej, jeg er ikke vred.
Nej.
Jeg er bange.
Jeg ved ikke, hvad der foregår.
Vil du tale med Lukas?
Jeg tror, der er noget galt med ham.
Jeg ønsker bare, tingene bliver, som de var før.
Skat.
Du skal gøre noget for mig.
Du skal tage et sted hen med mig.
Lukas?
Mor.
Lukas er væk.
Det er okay, skat.
Kom, lad os gå.
Det er okay.
Det er okay, jeg har dig.
Lukas?
Kom.
Det er okay, skat. Jeg er her.
Se på det, skat.
Det er okay.
Bare fortæl mig, hvad det er.
-Maling? -Nej.
Tænk dig godt om, skat.
Jeg ved det ikke.
Jo, du gør, Elias.
Du ved, hvad det er. Sig mig det.
Kom nu, Elias, ikke mere skuespil.
Jeg kan ikke.
Jeg prøvede, men jeg kunne ikke klare, at du hele tiden talte med ham
og legede med ham.
-Jeg... -Stop.
Stop.
Skat, hør på mig.
Det var ikke din skyld.
Det var et uheld.
Du vidste ikke, pistolen var ladt, og du legede bare.
-Du ville ikke gøre ham fortræd. -Stop.
Jeg ved, det er svært, men hør på mig.
Vi kan starte forfra.
-Stop. -Du må indse sandheden.
-Nej. -Jeg beder...
Det her er sandheden.
Vi besluttede at dele os i to.
På den måde ville vi aldrig være alene igen.
Se på det.
Ikke mere skuespil.
Vi er ens. Det gør os heldige.
Jeg kan aldrig gøre dig ondt.
Du kan aldrig gøre mig ondt.
Grænsen mellem virkelighed og fantasi. Den er forsvundet.
-Det her er sandheden. -Stop.
-Nej, ikke mere skuespil. -Jeg beder dig, stop.
Ikke mere skuespil.
Nej!
Mor?
Du var... Du var bare...
Du gjorde ikke noget galt, skat.
Og du var så stærk.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Maiken Waldorff r dig, stop.