Kom igjen.
Dere må være så trøtte.
Greit.
Jeg skal synge en sang.
Hva? Nei, hvis han filmer... Nei, pappa.
-Filmer ikke. Ingen telefon. -Jeg ser gammel ut.
-Se på meg. -Jeg filmer ikke.
-Greit. -Den er av.
Dere er mine solskinn
Mine eneste solskinn
Dere gjør meg glad
Når himmelen er grå
Dere får aldri vite, mine kjære
Hvor glad jeg er i dere
Ikke ta mine solskinn fra meg
Forleden natt, mine kjære
Da jeg lå og sov
Drømte jeg at jeg holdt dere...
VI HAR SAVNET DEG MAMMA! KLEM - ELIAS - LUKAS
GOD NATT, MAMMA
Du kan komme og si hei om du vil.
Jeg tror ikke mamma vil møte meg akkurat nå.
Men hun ringte og sa hun ventet med åpne armer.
Så bare gå inn.
Gå.
Vær snill mot mamma.
Mamma?
Ute?
Elias!
Kom igjen.
-Mamma? -Mamma?
Tidlig ute.
Jeg holdt på å gjøre meg klar.
Jeg vet at dette er rart. Jeg ville...
Jeg prøvde å ringe på forhånd for å forklare det, men...
Det spiller ingen rolle. Nå er dere her.
Og se på dere,
så voksne. Dere tar meg igjen.
Tro meg, jeg...
Jeg hater at dere må se meg slik,
men det er ikke noe å være redd for.
Det er fortsatt meg.
Mamma har bare hatt...
Et lite inngrep.
-En operasjon. -Er du syk?
Nei, jeg er ikke syk.
Jeg lover at alt er bra.
Det er bare...
Jeg vet ikke. Jeg trengte en...
...endring. Ny start.
Som når en bil blir eldre og må inn på reparasjon.
Folk kan være sånn også.
Av og til trenger man en liten justering.
Pappa sa ikke noe.
Jeg håpet dette kunne være vår lille hemmelighet.
Hva sier dere?
Hvor er hodetelefonen min?
Hva er her nede?
Hvordan tror du hun ser ut under der?
Husker du da vi så vaskebjørnen som ble påkjørt, og alt
-det blodet... -Slutt!
...på hele veien...
-Gi deg. Æsj! -Antakelig slik.
Slutt, det er mamma!
Gi deg!
Er noe galt?
-Nei. -Nei, mamma.
Bra.
Ville bare at alt skulle være perfekt.
Jeg har noe til dere,
men dere kom før jeg fikk pakket det inn.
Hva er det?
En F-18 Super Hornet.
Liker dere den?
Veldig godt. Tusen takk.
Ja.
Bra.
Jeg vil gjerne at dere hjelper meg med noen få husregler.
Bare til mamma blir frisk.
Regler?
Hvilke da?
Enkle ting.
Ingen løping eller roping i huset,
og ingen gjester eller lekekamerater en liten stund,
bare for å få fred og ro.
Og sola
er ikke bra for mammas hud, så la oss holde persiennene lukket.
Og kontoret mitt og soverommet mitt er forbudt område.
Låven også.
-Hva med... -Ingen diskusjon.
Greit? Mammas ord er lov.
Klarer dere det?
Ja da.
Elias, hører du meg?
Ja, mamma.
Bra.
Dere.
Vil dere gå ut og leke? Dere kan pakke ut senere.
-Mamma? -Ja.
Jeg laget denne til deg.
Takk, vennen.
VI HAR SAVNET DEG MAMMA! KLEM - ELIAS - LUKAS
Når fikk dere telefon?
-Det er pappas gamle telefon. -Han ga den til oss.
Ikke bruk all tiden på den greia.
Vi kan gjøre noe sammen.
Det har vært en lang dag, Elias.
Men vi er ikke trøtte.
Klokka er ikke åtte engang.
Nei, vent.
"Hans gule hud dekket knapt
"musklene og årene under den.
"Håret hans var skinnende svart og bølgete.
"Tennene perlehvite.
"Men de utgjorde bare en mer forferdelig kontrast med de rennende øynene hans,
"hans skrukkete ansikt og stramme svarte lepper."
God natt.
Du sang ikke sangen.
Ikke i kveld, Elias.
Men du synger alltid sangen.
Dere er for gamle for sanger.
Lukk øynene, så sover dere før dere vet ordet av det.
Hva er det?
Jeg sa ikke noe.
Jeg kan høre deg tenke.
Det er ingenting.
Synes du ikke noe er annerledes?
Med mamma?
Hva om det er så lenge siden vi så henne...
...at hun ikke liker oss lenger?
Hun er moren vår.
Hun må like oss. Det er jobben hennes.
Dere er mine solskinn
Mine eneste solskinn
Dere gjør meg glad
Når himmelen er grå
Dere får aldri vite, mine kjære
Hvor glad jeg er i dere
Ikke ta mine solskinn fra meg
...varsel om voldsom torden i hele området
begynner i morgen kveld og varer til tidlig fredag.
Gjemsel i skogen? Du kan gjemme deg først.
Du, Elias.
Elias.
Hva kaller du den peneste tvillingen?
Hva da?
De fleste kaller meg bare Lukas.
Kanskje hun stengte den sist vinter.
Men mamma ba oss la være.
Elias.
Elias. Hva gjør du der oppe?
Hva gjorde du der inne?
Jeg sa klart ifra at du skulle bli der jeg kunne se deg.
-Det var ikke min feil. -For ingenting er din feil, er det vel?
Vi var bare inne et øyeblikk.
Ikke si et ord til.
-Lukas mistet baseballhansken... -Slutt å snakke!
Fra nå av blir dere inne.
Går det bra?
Jeg mente ikke å få oss i trøbbel.
Du gjorde ikke noe galt.
Unnskyld.
Den flekken i låven...
Jeg tror det var blod.
Hvilken flekk?
Den på veggen.
Sikkert bare maling eller noe.
Det er problemet. Han er aldri borte fra Lukas.
Jeg tok ham i å snike seg inn i låven.
Han vet at noe er galt.
Jeg tror ikke jeg orker et sekund til i dette huset.
Jeg må få slutt på det.
Han må bort.
Hvor mye lenger må jeg fortsette å late som?
Vent litt.
-Hva mente hun med "late som"? -Vet ikke.
Men hun liker ikke at vi alltid er sammen.
Hva er det?
God morgen.
Jeg hørte vaskemaskinen.
Vasker dere noe?
Hallo? Hva blir vasket?
Sengetøyet mitt.
Hallo?
Et øyeblikk.
Jeg hører ingenting.
Ikke jeg heller.
Si noe.
Hallo?
Uten mat, uten vann...
...har de ferdigheter og viljen til å overleve?
Hvor skal den?
Et sted hun ikke leter.
Medisinen hennes.
Det står: "Kan forårsake døsighet."
Håper hun tok mye. Bare legg den under sengen.
Inn der.
Jeg sa jo at noe var galt med henne.
Og hvorfor røykte hun? Hun hater røyking.
Hva er det?
Lukas? Si det.
Husker du da mamma sa at vi er for gamle for en sang?
Hva om hun ikke sang den fordi hun ikke kunne ordene?
Hun sang den til hver sengetid.
Ja, mamma gjorde det.
Jeg tror ikke det er moren vår.
Nei.
Nei, det... Nei, det gir ingen mening.
-Du sa hun later som. -Du prøver å skremme meg.
-Later som hun er henne... -Slutt!
Si at du helt sikkert vet det er henne, så slutter jeg.
Der.
Hva da?
Se på øynene hennes.
Grønne.
Blå.
Du vet jeg har rett. Det er beviset.
Prøv pappa.
Han svarer ikke.
Legg igjen en melding.
-Hallo? -Ikke kom inn.
Kom an, åpne.
Dere vet at jeg ikke liker låste dører.
-Hva gjør dere der inne? -Ingenting.
Jeg vet det ikke
har gått glatt mellom oss.
Jeg vil begynne på nytt.
Tilgi og glemme?
Jeg har laget middag.
Kyllingnuggets.
Hallo?
Vi er ikke sultne.
Dere må ut før eller senere.
Ring pappa.
-Ikke film meg. -Jeg filmer ikke. Hvem filmer?
Kom igjen, kjære. Jeg ser gammel ut, vær så snill. Slå den av.
Hun er vakker.
Tid for sangen.
Dere er mine solskinn
Mine eneste solskinn
Dere gjør meg glad
Når himmelen er grå
Dere får aldri vite, mine kjære
Hvor glad jeg er i dere
Ikke ta mine solskinn fra meg
Hvor er den?
Kom dere opp.
-Hva? -Si hvor den er.
-Hva? -Hva snakker du om?
Ikke lat som du er dum. Du er ikke dum.
-Telefonen, gi meg den. -Men vi gjorde ingenting.
Du lyver.
Du løy for meg.
Du var ulydig, og du ringte faren din.
Det siste jeg trenger, er at han bryr seg
om historiene dere forteller ham.
-Men vi lyver ikke! Vi ringte ikke pappa. -Hold kjeft! Ikke snakk!
Bare gi meg telefonen.
-Nei! -Gi meg den...
-Slutt! Du kan ikke gjøre det! -Mamma!
Slutt!
Hvor skal du?
Stopp!
Hva gjør du?
Få den tilbake!
Du må lære hva løgn koster deg.
Dette skjer når du ikke forteller sannheten.
Det er ikke rettferdig.
Rettferdig?
Tror du noe av dette er rettferdig?
Tror du jeg ville ha dette? Tror du jeg liker dette?
Jeg tar første vakt.
Du kan sove.
Hva er det?
Det er henne.
Hva er det du gjør?
Svar meg.
Faen! Hva feiler det deg?
Kom tilbake!
Hva skjer?
Jeg ville bare vite det sikkert.
Elias, vi låser ikke dører i dette huset.
Jeg er ikke sint på deg, vennen.
Jeg vil bare snakke.
Gå vekk!
Åpne den jævla døra!
Jeg teller til tre.
Én.
To.
Faen!
Jeg har prøvd å være snill.
Jeg har vært forståelsesfull.
Jeg har prøvd å spille med.
Jeg har gjort alt jeg skulle gjøre.
Og så behandler dere meg slik?
Deres egen mor?
Du er ikke moren vår.
Hva sa du?
Nei, Elias.
Snakk ut.
Kom dere opp!
Elias.
Du er ikke moren vår.
Det er en forferdelig ting å si.
Ikke gjør det.
Moren vår elsket oss.
Ta det tilbake.
Vi elsker deg ikke. Vi hater deg.
-Si det, Lukas. -Ikke snakk til ham. Snakk til meg!
Hva har du gjort med moren vår? Hvor er hun?
Du lyver, Elias. Du snakker ikke sant.
-Jeg lyver ikke, du lyver! -Si at jeg er moren din.
-Det gjør vondt! -Si det!
-Nei! -Slutt!
Jeg har skjemt deg bort, men nå er det slutt.
Ting kommer til å endre seg. Hører du?
Slipp meg!
-Ingen flere løgner! -Slutt!
-Si det!
-"Du er moren min." -Slutt! Det er kaldt!
"Du er moren min."
Si det.
-Nei! -"Du er moren min."
-Vær så snill! -"Du er moren min."
Si det. Elias.
"Du er moren min."
Du er moren min.
Vi må dra.
Det er ikke trygt her.
Kom igjen!
Hallo? Vi trenger hjelp! Åpne! Vær så snill!
Åpne, vær så snill! Hjelp oss!
Det er ingen her.
Strømmen har gått.
Telefonen er utladet også.
Vi må bli her til stormen er over.
Lurer på hvor mamma er nå.
Tror du hun savner oss?
Så klart.
Tror du...
Tror du alt er bra med henne?
Mamma ville sloss mot 100 millioner skurker for oss.
Hun har det nok bra.
Det er for stille.
Snakk med meg.
Om hva?
Samme det.
Hva som helst.
Fortell noe.
Ja vel.
Før vi ble født...
Hvis du bare skal gjøre narr,
-er jeg ikke i humør til teite vitser. -Hold munn.
Før vi ble født,
da vi fortsatt var så små at ingen la merke til at vi var der,
da vi var én person...
...slik alle er.
De fleste forblir slik.
Men vi var smarte.
Vi bestemte oss for å dele oss i to.
På den måten trenger vi aldri å være alene igjen.
Lukas?
Hei!
Det går bra, lille venn.
Ikke vær redd. Jeg er bare her for å hjelpe.
San?
Kom hit og se hva jeg fant.
Hvem er denne personen?
Vi vet ikke.
Ansiktet er helt tildekket.
Men hun skremmer dere?
Fortell henne om det kalde vannet.
Du, Sandy.
Greit.
Førsteprioritet er å få dere ut herfra.
Hvor skal vi?
Til et trygt sted, med ekte senger.
Jeg lover at jeg ikke lar noen gjøre dere noe.
Nei, de tar oss med hjem.
-Det kan de ikke. -Snu.
Stopp! Stopp bilen!
Vær så snill!
Ut med dere.
Dere er engler, begge to.
Ute på en kveld som denne?
Takk holder bare ikke.
Du burde takke naboen din.
Om ikke for bevegelsessensoren deres...
Jeg vil ikke engang forestille meg det.
Vil dere ikke ha kaffe eller...
Ellers takk.
Kakao, te? Ingenting? Jeg tror nok gassen fortsatt fungerer.
Det går fint.
Det var én ting...
-Gary. -Ja?
Hvis det er greit...
Det er flaut å spørre, men jeg håpet på en selfie.
Gary.
Jeg er en stor fan.
Jeg visste ikke at det var noen igjen.
Jeg er smigret, ærlig talt, men det må bli en annen gang,
for jeg har ikke på meg ansiktet...
Selvsagt. Jeg burde ikke ha spurt.
Det går bra.
Jeg sender noen signerte portretter
og Blu-ray-er til stasjonen.
-Det er det minste jeg kan gjøre. -Skulle du ha sett.
Takk skal du ha.
Vi har et par ting til å diskutere.
Dere må være iskalde.
Gå opp og ta et varmt bad.
Jeg kommer straks.
Alle kan endre ansiktet sitt med kirurgi.
Hun lurte politiet.
De kjenner henne ikke.
Jeg ville løyet om jeg sa at alt er normalt,
men å tro at jeg er en bedrager...
Prøver bare å få et fullstendig bilde.
-Jeg vet det. -Bare en formalitet.
Krysser av i en boks.
Jeg skjønner at det kan være ubekvemt å diskutere.
Men jeg ville aldri lagt hånd på barnet mitt.
Selvsagt ikke. Jeg så leppen,
-så jeg måtte sjekke. -Ja.
Hvordan skjedde det?
Han lekte ved bassenget og må ha sklidd på noe vann.
Jeg har bedt ham være forsiktig ørti ganger.
Jeg sa det alltid til dem.
Av og til vet jeg ikke hva jeg skal gjøre.
Den er
skremmende, den grensen mellom...
...virkelighet og fantasi.
Den er forsvunnet.
Takk.
Jeg føler meg bare veldig alene her av og til.
Barn innbiller seg ting.
Det går over.
Håper du har rett.
Vi får komme oss ut.
Jeg har virkelig ikke ord. Men jeg skal sove godt i natt.
Vi er alle trygge under samme tak,
takket være dere.
-Pass på deg selv. -Jeg sender de Blu-ray-ene.
Greit. Takk.
-God natt. -Takk.
Ingen tror på to småbarn.
Ikke mens hun er i nærheten.
Så hva gjør vi?
I morgen tidlig prøver vi igjen.
Nei.
Vi må finne mamma.
De er borte nå.
Bare oss her.
Vet dere hva dere gjorde mot meg?
Jeg gikk ut for å lete i stormen.
Måtte ta av bandasjen tre dager for tidlig.
Heldigvis er jeg ikke vansiret.
Jeg vet dere ikke sover.
Det er greit.
Ignorer meg.
Vær redd for meg.
Hat meg, om dere vil. Men jeg går ingen steder.
Dere lærer å elske meg en dag.
Er dette en slags lek?
Jeg leker ikke.
Hvor er mamma?
Greit.
La oss inngå en avtale.
Jeg lover at om dere slutter nå...
...blir jeg ikke sint.
Jeg tilgir dere.
Øynene dine er blå.
Mammas er grønne.
Er det det dette handler om?
Øynene mine?
Herregud.
Det er portrettbildet mitt.
Jeg bruker fargede kontaktlinser på jobb. Har dem i vesken.
Se på meg. Øynene mine er blå.
Dette funker ikke.
Hvis vi drar nå, er vi hos pappa før det blir mørkt.
Jeg gir ikke opp mamma.
Herregud, faen!
Hvor er hun?
Ikke gjør det mot meg igjen.
Hører du?
Få de...
Faen. Jeg sverger!
-Når jeg kommer meg opp, er du... -Hvor er hun?
Hvor mange måter må jeg si det på?
Jeg er her, Elias.
Jeg matet deg.
Jeg oppdro deg.
Jeg var oppe med deg om natten.
Jeg gjorde alt for å gjøre deg glad.
Jeg er den jævla moren din!
Vi kaster bort tiden.
Hun fortsetter bare å lyve og finne på unnskyldninger.
Hører du i det hele tatt på meg?
Hva nå?
Moren vår kaster ikke tegningene våre. Hun beholder dem alle. Selv de dårlige.
Greit...
Hun oppbevarer dem i en skoeske.
-Jeg skjønner! -Nei!
Mødre gjør ikke dette.
Mødre setter plaster på sår.
Mødre leker med barna sine. De synger guttene sine i søvn om kvelden.
Vi går, Elias.
Vær så snill, Elias, slipp meg...
Vi stikker herfra.
Du vet at dette er meg.
Du vet det er meg.
Hun spiller.
Hun har spilt hele tiden.
Vi kan ikke bli her lenger.
Vi må dra.
Elias. Hva driver du med?
Ser etter vesken hennes.
-Hvorfor det? -Hun sa kontaktlinsene er der.
Men hun lyver.
Vi kan ikke tro et ord hun sier.
Vi må være sikre.
Skal vi lete gjennom hele huset?
Den er her. Jeg vet jeg så den et sted.
Jeg sier jo at vi kaster bort tiden.
Den er her inne.
Ingen kontaktlinser, som jeg sa.
-Er du sikker? -Tror du meg ikke?
-Jo, men... -Du lar henne komme mellom oss.
Vi må komme oss til et trygt sted.
Og det første vi gjør, er å finne mamma.
Vi skal finne henne.
Jeg sverger.
Vi kan ikke stole på noen.
Vi ringer bare etter bil og later som vi gjør det hele tiden.
Vi kan ikke la henne være igjen slik.
Hvis vi setter henne fri, prøver hun å stoppe oss.
Stol på meg, det går bra.
Jeg skal bare gå og pakke litt mat.
Ta det du trenger, så møter jeg deg nede.
Elias.
Elias, hører du meg? Jeg vet at du er der.
Det er noe jeg må fortelle deg.
Der er du.
Snille gutten min.
Jeg har tenkt.
Og du...
Du har rett.
Jeg har ikke vært meg selv.
Men...
...jeg skal bli bedre.
Jeg lover.
Jeg har krampe overalt.
Kan du...
Kan du bare løsne én bare et øyeblikk?
Jeg tror ikke jeg burde.
Lukas sa det, ikke sant?
Du er en smart gutt, Elias.
Du kan tenke selv.
Du trenger ikke alltid høre på broren din.
Elias.
Takk. Du er en god gutt.
Hvorfor rev du i stykker tegningen?
Det burde jeg ikke ha gjort.
Det var en feil.
Noen ganger gjør folk bare...
...ting de ikke mener.
Jeg var sint.
Hvorfor var du sint?
Hva driver du med?
Elias.
-Du burde ikke være her inne. -Hun var tørst.
Jeg ga henne bare litt vann.
Elias, hør på meg.
Ikke hør på ham.
Hør på meg.
Jeg er moren din.
Hva holder du i hånden?
Vær så snill.
Elias, bli hos meg.
Armene hennes gjorde vondt.
Jeg skulle bare binde dem på nytt.
-Skulle du la henne gå? -Bare binde dem på nytt. Jeg sverger.
Bli hos meg, vennen.
Hent teipen.
-Hva? -Og en sokk.
Hvorfor det?
For å hindre henne i å lyve.
Elias.
Hva er det du gjør?
Elias.
Nei, vennen... Jeg leges fortsatt.
Vær så snill.
Ikke gjør det.
Du gjorde det rette.
Sammen er vi sterke, ikke sant?
Greit. Jeg har småkaker og Goldfish. Hva med Pop-Tarts?
Vil du ha?
Elias, Pop-Tarts?
Kan du åpne døren?
Hva skal vi gjøre?
Ikke slipp dem inn. Er du gal?
Men de har allerede sett oss.
De så deg. Bli kvitt dem.
Gjett hva? Du er arrestert.
Bare tuller. Litt politihumor. Unnskyld.
Kan du hente moren din for meg?
Hjelp!
Hun dro ut.
Er du sikker? Bilen hennes står i garasjen.
Hun har mer enn én bil.
Flott. Der har vi det.
Hun er ikke her. Kan du si at vi kom innom?
Hvor sa du at hun var?
Hjelp meg!
Hjelp!
La ungen være.
Hun dro nok til byen en liten stund.
Kan du la ham snakke selv?
Vet du hvor moren din er?
Hun dro inn til byen.
Kan vi ringe henne?
-Herregud, Sandy. -Det tar bare et øyeblikk.
Vi kan komme tilbake senere. Hun blir ikke blid for
-at vi trakasserer gutten. -Det ringer alt.
-Svarer. -Fornøyd?
-23-20? -23-20, kom inn.
Straks tilbake.
Elias, er det noe du vil fortelle meg?
Jeg har et barn.
Liten jente. Hun er mye yngre enn deg.
Hun heter Alma, og hvis hun hadde trengt hjelp med noe,
ville jeg håpet hun ba om det.
Forstår du hva jeg sier?
Du havner ikke i trøbbel.
Vi har en veltet trailer ved Rute 7.
Elias.
Vi må dra.
Alt er i orden.
Flott. Jeg drar med eller uten deg.
Vi kommer tilbake i kveld når moren din er hjemme.
Du er en så dårlig løgner.
Jeg ringer en Uber.
Hvor er de?
Jeg glemte tannbørsten.
-Seriøst? -Jeg skal være rask.
Bilen kommer snart.
Straks tilbake. Bare be ham vente.
Du må la meg forklare.
Du løy.
-Elias... -Det er henne.
Du må høre på meg.
Hvorfor hater du henne?
Jeg skal si deg det, men ikke la henne gå.
Du må stole på meg.
Greit?
-Slipp henne! -Elias, vent!
Jeg prøver å hjelpe deg.
Elias, vær så snill!
Åpne døren!
Hun gjør deg vondt. Stopp! Elias, vær så snill!
Hun vil bare at du skal være alene.
Bare åpne døren!
Elias, åpne døren!
Elias, hun kommer bare til å lyve!
Elias!
Elias.
Mamma.
Gutten min.
-Unnskyld. -Det er greit.
-Jeg ville ikke gjøre alt det mot deg. -Det går bra, vennen.
Jeg er her.
-Jeg er her. -Det var Lukas hele tiden.
Han løy.
Han sa at du ikke var mamma. Han sa at jeg måtte skade deg.
Jeg ville ikke.
Det er greit.
Så du er ikke sint på meg?
Nei.
Nei, jeg er ikke sint.
Nei.
Jeg er redd.
Jeg vet ikke hva som skjer.
Kan du snakke med Lukas?
Jeg tror det er noe galt med ham.
Jeg vil bare at det skal være slik det var før.
Vennen.
Du må gjøre noe for meg.
Du må bli med meg et sted.
Lukas?
Mamma.
Jeg finner ikke Lukas.
Det er greit, vennen.
Kom, så går vi.
Det går bra.
Jeg passer på deg.
Lukas?
Kom igjen.
Det går bra. Jeg er her.
Du må se på det.
Det er greit.
Bare fortell meg hva det er.
-Maling? -Nei.
Du må tenke deg godt om.
Jeg vet ikke.
Jo, det gjør du.
Du vet hva det er. Nå må du si det.
Vær så snill, Elias, ikke lat som lenger.
Jeg klarer det ikke.
Jeg prøvde, men jeg klarte bare ikke å se på at du snakket med ham hele tiden
og lekte med ham.
-Jeg... -Slutt.
Slutt.
Hør på meg.
Det var ikke din feil.
Det var en ulykke.
Du visste ikke at våpenet var ladd, og dere bare lekte.
-Du mente ikke å gjøre ham noe. -Slutt.
Jeg vet at dette er vanskelig, men hør på meg.
Vi kan begynne på nytt.
-Slutt. -Du må innse virkeligheten.
-Nei. -Vær så snill, bare...
Dette er ekte.
Vi bestemte oss for å dele oss i to.
På den måten trenger vi aldri å være alene igjen.
Se på det.
Ikke lat som lenger.
Du og jeg er de samme. Det er det som gjør oss heldige.
Jeg kan aldri skade deg.
Du kan aldri skade meg.
Grensen mellom virkelighet og fantasi har forsvunnet.
-Dette er ekte. -Slutt.
-Ikke lat som lenger. -Slutt, vær så snill.
Ikke lat som lenger.
Nei!
Mamma?
Du var... Du var bare...
Du gjorde ikke noe galt, vennen.
Og du var så sterk.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg