‫קדימה.‬
‫אתם בטח כל כך עייפים.‬
‫בסדר.‬
‫אני אשיר שיר.‬
‫מה? לא, אם הוא מצלם... אבא, לא.‬
‫- אני לא מצלם. אין טלפון. - אני נראית עתיקה.‬
‫- תסתכל עליי. - אני לא מצלם.‬
‫- בסדר. - היא כבויה.‬
‫אתם קרני האור שלי‬
‫היחידים שלי‬
‫גורמים לי אושר‬
‫ביום אפור‬
‫לעולם לא תדעו, יקיריי‬
‫כמה אני אוהבת אתכם‬
‫בבקשה אל תיקחו ממני את קרני האור שלי‬
‫בלילה ההוא, יקיריי‬
‫בעודי ישנה‬
‫חלמתי שאני אוחזת בכם...‬
‫התגעגענו אלייך אימא! אוהבים - אליאס - לוקאס‬
‫לילה טוב, אימא‬
‫אתה יכול להגיד שלום אם בא לך.‬
‫כן, אני לא יודע, אני לא חושב שאימא רוצה לראות אותי עכשיו.‬
‫אבל היא התקשרה ואמרה שהיא תחכה לכם בזרועות פתוחות.‬
‫אז, קדימה.‬
‫לכו, לכו, לכו.‬
‫תהיו נחמדים לאימא.‬
‫אימא?‬
‫בחוץ?‬
‫אליאס!‬
‫בוא.‬
‫- אימא? - אימא.‬
‫הקדמתם.‬
‫אני עדיין מתארגנת.‬
‫אני יודעת שזה מוזר. רציתי...‬
‫ניסיתי להתקשר מראש כדי להסביר כמה דברים, אבל...‬
‫בכל מקרה, זה לא משנה. אתם כאן עכשיו.‬
‫ותראו אתכם,‬
‫כל כך בוגרים, תכף תהיו בגודל שלי.‬
‫תאמינו לי, אני...‬
‫אני שונאת שאתם רואים אותי ככה,‬
‫אבל אין לכם ממה לחשוש.‬
‫זו עדיין אני מתחת לזה.‬
‫אימא פשוט עברה...‬
‫הליך קטן.‬
‫- ניתוח. - את חולה?‬
‫לא, לא, אני לא חולה.‬
‫אני מבטיחה. הכול בסדר גמור.‬
‫פשוט...‬
‫אני לא יודעת. הייתי צריכה...‬
‫שינוי. התחלה חדשה.‬
‫אתם יודעים, כמו שמכונית ישנה זקוקה לתיקונים?‬
‫יש אנשים שגם צריכים את זה.‬
‫לפעמים פשוט צריכים תיקון קטן.‬
‫אבא לא אמר כלום.‬
‫טוב, חשבתי שנוכל לשמור על זה בסוד בינינו.‬
‫מה דעתכם?‬
‫איפה האוזניות שלי?‬
‫מה יש כאן למטה?‬
‫איך אתה חושב שהיא נראית מתחת לתחבושות?‬
‫זוכר כשראינו את הדביבון הזה שנדרס,‬
‫- והיה דם... - תפסיק!‬
‫על כל הכביש...‬
‫- תפסיק. גועל נפש! - בטח ככה.‬
‫תפסיק, זו אימא!‬
‫תפסיק!‬
‫קרה משהו?‬
‫- לא. - לא, אימא.‬
‫יופי, בסדר.‬
‫רציתי שהכול יהיה מושלם.‬
‫בכל מקרה, קניתי לכם משהו,‬
‫אבל הגעתם לפני שהייתה לי הזדמנות לעטוף את זה.‬
‫מה זה?‬
‫מטוס אף-18 סופר הורנט.‬
‫אתם אוהבים אותו?‬
‫מאוד. תודה, אימא.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו אוכל להיעזר בכם עם כמה כללים לבית,‬
‫רק בזמן שאימא מחלימה.‬
‫כללים?‬
‫כמו מה?‬
‫דברים פשוטים.‬
‫כמו לא לרוץ או לצעוק ברחבי הבית‬
‫ובלי אורחים או ביקורי חברים למשך זמן מה,‬
‫כדי שיהיה לי שקט ושלווה.‬
‫והשמש,‬
‫היא מזיקה לעור של אימא, אז בואו נשאיר את התריסים סגורים.‬
‫והמשרד וחדר השינה שלי, מחוץ לתחום עבורכם.‬
‫כך גם האסם.‬
‫- אבל מה עם... - ובלי להתווכח.‬
‫בסדר? עושים מה שאימא אומרת.‬
‫חושבים שתעמדו בזה?‬
‫כן, בטח.‬
‫אליאס, אתה שומע אותי?‬
‫כן, אימא.‬
‫יופי.‬
‫היי.‬
‫למה שלא תשחקו בחוץ? תוכלו לפרוק את הדברים שלכם מאוחר יותר.‬
‫- אימא? - כן.‬
‫הכנתי לך את זה.‬
‫תודה, מותק.‬
‫ממתי יש לכם טלפון?‬
‫- זה הטלפון הישן של אבא. - הוא נתן לנו אותו.‬
‫אני לא רוצה שתשחקו בדבר הזה כל הזמן.‬
‫אנחנו יכולים לעשות משהו ביחד.‬
‫זה היה יום ארוך, אליאס.‬
‫אבל אנחנו לא עייפים.‬
‫אפילו לא שמונה.‬
‫לא, רגע.‬
‫"עורו הצהוב בקושי כיסה‬
‫"את השרירים והעורקים שמתחתיו.‬
‫"שיערו השחור היה שופע.‬
‫"שיניו היו לבנות זכות.‬
‫"אבל אלה רק היוו ניגוד מבעית עם עיניו הלחות,‬
‫"עור פניו המצומק, ושפתיו השחורות המיושרות."‬
‫לילה טוב.‬
‫לא שרת את השיר.‬
‫לא הלילה, אליאס.‬
‫אבל את תמיד שרה את השיר.‬
‫אתם מבוגרים מדי בשביל שירים.‬
‫תעצמו עיניים, ותירדמו לפני שתשימו לב.‬
‫אליאס - לוקאס‬
‫מה?‬
‫לא אמרתי שום דבר.‬
‫אני שומע שאתה חושב.‬
‫זה שום דבר.‬
‫לא נראה לך שמשהו השתנה?‬
‫אצל אימא?‬
‫מה אם עבר זמן כה רב מאז שראינו אותה...‬
‫והיא כבר לא אוהבת אותנו?‬
‫היא אימא שלנו.‬
‫היא חייבת לאהוב אותנו. זה תפקידה.‬
‫אתם קרני האור שלי‬
‫היחידים שלי‬
‫גורמים לי אושר‬
‫ביום אפור‬
‫לעולם לא תדעו, יקיריי‬
‫כמה אני אוהבת אתכם‬
‫בבקשה אל תיקחו ממני את קרני האור שלי‬
‫...בכל אזור שלוש המדינות, התראה חמורה מפני סופות רעם‬
‫בתוקף ממחר בערב ועד מוקדם ביום שישי.‬
‫מחבואים ביער? אתה יכול להתחבא ראשון.‬
‫היי, אליאס.‬
‫אליאס.‬
‫איך קוראים לתאום שנראה טוב יותר?‬
‫איך?‬
‫רוב האנשים פשוט קוראים לי לוקאס.‬
‫אולי היא אטמה אותו בחורף האחרון.‬
‫אבל אימא אמרה לא להיכנס.‬
‫אליאס.‬
‫אליאס. מה אתה עושה שם למעלה?‬
‫מה עשית שם בפנים?‬
‫נתתי לכם הנחיות מפורשות. להישאר במקום שבו אוכל לראות אתכם.‬
‫- זו לא הייתה אשמתי. - כי שום דבר אף פעם לא באשמתך, נכון?‬
‫אבל אימא, נכנסנו לשם רק לשנייה.‬
‫אל תאמר עוד מילה.‬
‫- לוקאס איבד את כפפת הבייסבול... - תפסיק לדבר!‬
‫מעכשיו, אתם נשארים בפנים.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא התכוונתי לסבך אותנו בצרות.‬
‫לא עשית שום דבר רע.‬
‫סליחה.‬
‫הכתם הזה באסם...‬
‫נראה לי שזה היה דם.‬
‫איזה כתם?‬
‫זה שעל הקיר.‬
‫זה בטח רק צבע או משהו כזה.‬
‫זו הבעיה. הוא אף פעם לא נפרד מלוקאס.‬
‫תפסתי אותו מתגנב לאסם היום.‬
‫אני אומרת לך, הוא יודע שמשהו לא כשורה.‬
‫אני לא חושבת שאוכל לסבול עוד רגע בבית הזה.‬
‫אני צריכה לשים לזה סוף.‬
‫אני צריכה שהוא יסולק.‬
‫כמה עוד אצטרך להעמיד פנים?‬
‫רק רגע.‬
‫- למה היא התכוונה ב"להעמיד פנים"? - אני לא יודע.‬
‫אבל היא לא מרוצה מזה שאנחנו תמיד ביחד.‬
‫מה?‬
‫בוקר טוב.‬
‫שמעתי את מכונת הכביסה.‬
‫אתם מכבסים משהו?‬
‫הלו? מה יש בכביסה?‬
‫הסדינים שלי.‬
‫הלו?‬
‫רק שנייה.‬
‫אני לא שומע כלום.‬
‫גם אני לא.‬
‫תגיד משהו.‬
‫הלו?‬
‫ללא מזון, ללא מים...‬
‫האם יהיו להם הכישורים וכוח הרצון לשרוד?‬
‫איפה לשים אותו?‬
‫במקום שהיא לא תחפש בו.‬
‫התרופה שלה.‬
‫כתוב, "עלול לגרום לעייפות."‬
‫אני מקווה שהיא לקחה הרבה. פשוט תשים אותו מתחת למיטה.‬
‫שם.‬
‫אמרתי לך שמשהו לא בסדר איתה.‬
‫ולמה היא עישנה? היא שונאת לעשן.‬
‫מה?‬
‫לוקאס. מה? תגיד לי.‬
‫זוכר שאימא אמרה שאנחנו מבוגרים מדי בשביל שירים?‬
‫מה אם היא לא שרה כי היא לא ידעה את המילים?‬
‫היא שרה את זה בכל ערב לפני השינה.‬
‫כן, אימא שרה.‬
‫אני לא חושב שזו אימא שלנו.‬
‫לא.‬
‫לא, זה... לא, זה לא הגיוני.‬
‫- אמרת שהיא מעמידה פנים... - אתה מנסה להפחיד אותי.‬
‫- מעמידה פנים שהיא... - תפסיק עם זה!‬
‫תגיד לי שאתה יודע שזו היא בוודאות, ואני אפסיק.‬
‫הינה.‬
‫מה?‬
‫תסתכל על העיניים שלה.‬
‫ירוק.‬
‫כחול.‬
‫אתה יודע שאני צודק. זו הוכחה.‬
‫נסה שוב את אבא.‬
‫הוא לא עונה.‬
‫אז תשאיר הודעה.‬
‫- הלו? - אל תיכנסי.‬
‫קדימה, תפתחו.‬
‫אתם יודעים שאני לא אוהבת דלתות נעולות בבית.‬
‫- מה אתם עושים שם? - כלום.‬
‫בסדר. טוב, תראו, אני... אני יודעת שהדברים בינינו‬
‫לא הלכו בצורה חלקה.‬
‫הייתי רוצה להתחיל מחדש.‬
‫לסלוח ולשכוח?‬
‫הכנתי ארוחת ערב.‬
‫נגיסי עוף.‬
‫הלו?‬
‫אנחנו לא רעבים.‬
‫טוב, תצטרכו לצאת בסופו של דבר.‬
‫תתקשר לאבא.‬
‫- אל תצלם אותי. - אני לא מצלם. מי מצלם?‬
‫בחייך, מותק. אני נראית עתיקה, בבקשה. בבקשה, תכבה אותה.‬
‫היא נראית נהדר.‬
‫הגיע הזמן לשיר.‬
‫אתם קרני האור שלי‬
‫היחידים שלי‬
‫גורמים לי אושר‬
‫ביום אפור‬
‫לעולם לא תדעו, יקיריי‬
‫כמה אני אוהבת אתכם‬
‫בבקשה אל תיקחו ממני את קרני האור שלי‬
‫איפה זה?‬
‫קומו.‬
‫- מה? - תגידו לי איפה זה.‬
‫- מה? - על מה את מדברת?‬
‫אל תעמידו פני טיפשים. אתם לא טיפשים.‬
‫- הטלפון, תנו לי אותו. - אבל לא עשינו שום דבר.‬
‫אתם משקרים.‬
‫שיקרתם לי.‬
‫המריתם את פי והתקשרתם לאביכם.‬
‫הדבר האחרון שאני צריכה זה שהוא שיציק לי‬
‫בנוגע לסיפורים שסיפרתם לו.‬
‫- אבל אנחנו לא משקרים! לא התקשרנו לאבא. - שתוק! אל תדבר!‬
‫פשוט תן לי את הטלפון.‬
‫- לא! - תן לי אותו. תן...‬
‫- תפסיקי! אל תעשי את זה! - אימא!‬
‫תפסיקי!‬
‫לאן את הולכת?‬
‫תעצרי!‬
‫מה את עושה?‬
‫תחזירי אותו!‬
‫אתם צריכים ללמוד את המחיר של שקרים.‬
‫זה מה שקורה כשלא אומרים את האמת.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫הוגן?‬
‫נראה לכם שמשהו מכל זה הוגן?‬
‫נראה לכם שרציתי את זה? נראה לכם שאני נהנית מזה?‬
‫אני אהיה במשמרת הראשונה.‬
‫אתה יכול לישון.‬
‫מה זה?‬
‫זו היא.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תענה לי.‬
‫לעזאזל! מה הבעיה שלך?‬
‫חזור הנה!‬
‫מה קורה?‬
‫רק רציתי לדעת בוודאות.‬
‫אליאס, אנחנו לא נועלים דלתות בבית הזה.‬
‫מותק, אני לא כועסת עליך. אני פשוט...‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫לכי מכאן!‬
‫פתחו את הדלת המזוינת!‬
‫אוקיי, אני סופרת עד שלוש.‬
‫אחת.‬
‫שתיים.‬
‫לעזאזל!‬
‫ניסיתי להיות טובה אליכם.‬
‫לגלות הבנה.‬
‫ניסיתי לשחק את המשחק.‬
‫עשיתי כל מה שהייתי צריכה.‬
‫וכך אתם מתייחסים אליי?‬
‫לאימא שלכם?‬
‫את לא אימא שלנו.‬
‫מה אמרת?‬
‫אליאס, לא.‬
‫דבר.‬
‫קום!‬
‫אליאס.‬
‫את לא אימא שלנו.‬
‫זה דבר נורא להגיד.‬
‫לא.‬
‫אימא שלנו אהבה אותנו.‬
‫תחזור בך.‬
‫אנחנו לא אוהבים אותך. אנחנו שונאים אותך.‬
‫- לוקאס, תגיד לה. - אל תדבר אליו! דבר אליי!‬
‫מה עשית לאימא שלנו? איפה היא?‬
‫אתה משקר, אליאס. אתה לא אומר את האמת.‬
‫- אני לא משקר, את משקרת! - תגיד שאני אימא שלכם.‬
‫- את מכאיבה לי! - תגיד!‬
‫לא! תפסיקי!‬
‫פינקתי אתכם יותר מדי. לא עוד.‬
‫דברים הולכים להשתנות. אתה שומע אותי?‬
‫תעזבי אותי!‬
‫- בלי שקרים! - תפסיקי!‬
‫- תפסיקי! - תגיד את זה!‬
‫- את אימא שלי. - תפסיקי! זה קר!‬
‫"את אימא שלי."‬
‫תגיד את זה.‬
‫- לא! - "את אימא שלי."‬
‫- בבקשה! - "את אימא שלי."‬
‫תגיד את זה. אליאס.‬
‫"את אימא שלי."‬
‫את אימא שלי.‬
‫את אימא שלי. את אימא שלי. את אימא שלי.‬
‫את אימא שלי.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫לא בטוח כאן.‬
‫קדימה!‬
‫הלו? אנחנו צריכים עזרה! תפתחו! בבקשה!‬
‫בבקשה, פתחו את הדלת! עזרו לנו, בבקשה!‬
‫אין כאן אף אחד.‬
‫אין חשמל.‬
‫גם קו הטלפון מנותק.‬
‫נצטרך להישאר כאן עד שהסערה תחלוף.‬
‫מעניין איפה אימא נמצאת עכשיו.‬
‫אתה חושב שהיא מתגעגעת אלינו?‬
‫מובן שכן.‬
‫אתה...‬
‫אתה חושב שהיא בסדר?‬
‫אימא הייתה נלחמת ב-100 מיליון רעים כדי להגיע אלינו.‬
‫אני בטוח שהיא בסדר.‬
‫שקט מדי.‬
‫דבר איתי.‬
‫על מה?‬
‫לא אכפת לי.‬
‫כל דבר.‬
‫ספר לי סיפור.‬
‫בסדר.‬
‫לפני שנולדנו...‬
‫אם אתה רק הולך ללעוג לי,‬
‫- אני לא במצב רוח לבדיחות מטופשות. - אליאס, שתוק.‬
‫לפני שנולדנו,‬
‫כשעוד היינו כל כך קטנים שאף אחד אפילו לא שם לב שהיינו שם,‬
‫כשהיינו אדם אחד...‬
‫כמו כולם.‬
‫רוב האנשים נשארים ככה.‬
‫אבל אנחנו היינו חכמים.‬
‫החלטנו להתפצל לשניים.‬
‫וכך לעולם לא נצטרך להיות לבד שוב.‬
‫לוקאס?‬
‫היי, היי, היי, היי, היי!‬
‫אתה בסדר, בחור קטן.‬
‫אל דאגה. אין שום בעיה. אני כאן רק כדי לעזור. בסדר?‬
‫היי, סאן?‬
‫בואי הנה ותראי מה מצאתי.‬
‫האישה הזו, מי היא?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫הפנים שלה מכוסות לגמרי.‬
‫אבל היא מפחידה אתכם?‬
‫ספר לה על המים הקרים.‬
‫היי, סנדי.‬
‫בסדר.‬
‫עדיפות מספר אחת, אנחנו חייבים להוציא אתכם מכאן.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫למקום בטוח, עם מיטה אמיתית.‬
‫אני מבטיחה שלא אתן לאף אחד לפגוע בכם.‬
‫לא, הם לוקחים אותנו הביתה.‬
‫- אסור להם. - תסתובבו.‬
‫תעצור! עצרו את המכונית!‬
‫בבקשה!‬
‫אוקיי, החוצה.‬
‫אתם מלאכים, שניכם.‬
‫להיות שם בחוץ בלילה כזה?‬
‫להגיד תודה לא יספיק.‬
‫כדאי שתודי לשכנים.‬
‫אילולא חיישן התנועה שלהם...‬
‫אני אפילו לא רוצה לדמיין.‬
‫אתם בטוחים שלא אוכל להציע לכם קפה או...‬
‫תודה. אנחנו בסדר.‬
‫שוקו, תה? שום דבר? אני בטוחה שהגז עדיין עובד.‬
‫באמת. אנחנו בסדר.‬
‫יש דבר אחד...‬
‫- גארי. - מה?‬
‫עכשיו, אם לא אכפת לך...‬
‫קצת מביך אותי לבקש ממך, אבל קיוויתי אולי לצלם איתך סלפי.‬
‫גארי.‬
‫אני מעריץ גדול.‬
‫לא ידעתי שנשארו כאלה.‬
‫זה באמת מחמיא לי, אבל אצטרך לדחות לפעם אחרת‬
‫כי הפנים שלי לא מאופרות, אז...‬
‫כמובן, לא... לא הייתי צריך.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫אתה יודע מה, אני אשלח לך תמונות חתומות‬
‫וסרטי בלו-ריי אל התחנה שלך.‬
‫- זה המעט שאני יכולה לעשות. - תראי מה זה.‬
‫תודה לך.‬
‫יש לנו עוד כמה דברים לדון בהם.‬
‫טוב, אתם בטח קופאים.‬
‫למה שלא תעלו למעלה, תעשו אמבטיה חמה?‬
‫תכף אעלה, בסדר?‬
‫כל אחד יכול לעשות ניתוח לשינוי פנים.‬
‫היא הערימה על השוטרים.‬
‫טוב, הם לא מכירים אותה.‬
‫כלומר, אני אשקר אם אומר שהכול כשורה.‬
‫אבל לחשוב שאני איזו מתחזה...‬
‫אני רק מנסה להבין את התמונה המלאה.‬
‫- אני יודעת. - לפרוטוקול בלבד.‬
‫לצאת ידי חובה.‬
‫כן, אני מבינה למה לא נוח לדבר על זה.‬
‫אבל לעולם לא הייתי מרימה יד על הבן שלי.‬
‫לא, מובן שלא. ראיתי את השפה שלו,‬
‫- אז הייתי חייב לבדוק. - כן.‬
‫אפשר לשאול איך זה קרה?‬
‫כן הוא שיחק ליד הבריכה ובטח החליק בגלל המים.‬
‫אמרתי לו מיליון פעם להיזהר.‬
‫תמיד אמרתי להם.‬
‫לפעמים אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫זה...‬
‫מפחיד, הקו שבין...‬
‫מציאות לדמיון.‬
‫הוא נעלם.‬
‫תודה.‬
‫אני פשוט מרגישה בודדה כאן לפעמים.‬
‫טוב, ילדים מדמיינים דברים.‬
‫זה יעבור.‬
‫אלוהים, אני מקווה שאתה צודק.‬
‫טוב, לא נפריע לך יותר.‬
‫אין לי מילים. אבל אני אישן היטב הלילה.‬
‫כולנו נהיה תחת אותה קורת גג, בטוחים ושלווים‬
‫הודות לכם.‬
‫- טוב, שמרי על עצמך. - ואני הולכת לשלוח לך את הבלו-ריי.‬
‫בסדר. תודה לך.‬
‫לילה טוב. תודה.‬
‫אף אחד לא יאמין לשני ילדים קטנים.‬
‫לא כל עוד היא בסביבה.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫ננסה שוב בבוקר.‬
‫לא.‬
‫צריכים למצוא את אימא.‬
‫הם הלכו.‬
‫אין כאן אף אחד חוץ ממני ומכם.‬
‫יש לכם מושג מה עברתי בגללכם הלילה?‬
‫יצאתי לחפש אתכם באמצע הסערה.‬
‫נאלצתי להוריד את התחבושות שלושה ימים לפני הזמן.‬
‫יש לכם מזל שהפרצוף שלי לא מרוטש.‬
‫אני יודעת שאתם לא ישנים.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתם יכולים להתעלם.‬
‫לפחד ממני.‬
‫אם אתם רוצים, תשנאו אותי. אבל אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫תלמדו לאהוב אותי יום אחד.‬
‫זה סוג של משחק?‬
‫אני לא משחקת.‬
‫איפה אימא?‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי, בואו נעשה עסקה.‬
‫אני מבטיחה, אם תפסיקו עם זה עכשיו...‬
‫אני לא אכעס עליכם.‬
‫אני אסלח לכם.‬
‫העיניים שלך. הן כחולות.‬
‫של אימא ירוקות.‬
‫על זה מדובר?‬
‫העיניים שלי?‬
‫אלוהים.‬
‫אליאס, זה הצילום שלי.‬
‫אני מרכיבה עדשות מגע צבעוניות לעבודה. הן בארנק שלי למטה.‬
‫תסתכל עליי. העיניים שלי כחולות.‬
‫זה לא עובד.‬
‫אם נלך עכשיו, נספיק להגיע לאבא לפני רדת החשכה.‬
‫אני לא מוותר על אימא.‬
‫אלוהים אדירים, לעזאזל!‬
‫איפה היא?‬
‫אל תעשה לי את זה שוב.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫עכשיו, קח את ה...‬
‫חרא. אני נשבעת!‬
‫- כשאני אשתחרר, אתם כל כך... - איפה היא?‬
‫בכמה דרכים אתם רוצים שאגיד את זה?‬
‫אני כאן, אליאס.‬
‫האכלתי אתכם.‬
‫גידלתי אתכם.‬
‫נשארתי ערה איתכם בלילה.‬
‫עשיתי הכול כדי להסב לכם אושר.‬
‫אני אימא שלכם, לעזאזל!‬
‫תראה, אנחנו מבזבזים את הזמן שלנו.‬
‫היא רק תמשיך לשקר ולהמציא תירוצים.‬
‫אתה בכלל מקשיב לי?‬
‫אלוהים, מה עכשיו?‬
‫אימא שלנו לא זורקת את הציורים שלנו. היא שומרת את כולם. גם את הגרועים.‬
‫בסדר...‬
‫היא שומרת אותם בקופסת נעליים.‬
‫- אני מבינה! - לא!‬
‫אימהות לא עושות את זה.‬
‫אימהות שמות פלסטר על חתכים.‬
‫אימהות משחקות עם ילדיהן. אימהות שרות שירי ערש לילדים שלהן.‬
‫אליאס, בוא נלך.‬
‫בבקשה, אליאס, בבקשה תן לי...‬
‫בוא פשוט נסתלק מכאן.‬
‫אתה יודע שזו אני.‬
‫היא מזייפת.‬
‫היא זייפה הכול מהרגע הראשון.‬
‫אי אפשר להישאר כאן יותר.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫אליאס. מה אתה עושה?‬
‫מחפש את הארנק שלה.‬
‫- למה? - היא אמרה שעדשות המגע שלה שם.‬
‫אבל היא משקרת.‬
‫אנחנו לא יכולים להאמין לה.‬
‫אנחנו צריכים להיות בטוחים.‬
‫אנחנו באמת הולכים לחפש בכול הבית?‬
‫הוא כאן. אני יודע שראיתי אותו איפשהו.‬
‫אני אומר לך, אנחנו מבזבזים את הזמן.‬
‫הוא כאן.‬
‫אין עדשות מגע, בדיוק כפי שאמרתי.‬
‫- אתה בטוח? - אתה לא מאמין לי?‬
‫- לא, אני כן, אבל... - אתה נותן לה להפריד בינינו.‬
‫אנחנו צריכים להגיע למקום בטוח.‬
‫הדבר הראשון שנעשה הוא למצוא את אימא.‬
‫אנחנו נמצא אותה.‬
‫אני נשבע.‬
‫אנחנו לא יכולים לסמוך על אף אחד.‬
‫אנחנו צריכים להזמין רכב ולהתנהג כאילו אנחנו רגילים לזה.‬
‫אנחנו לא יכולים להשאיר אותה ככה.‬
‫אם נשחרר אותה, היא תנסה לעצור בעדנו.‬
‫סמוך עליי, יהיה בסדר.‬
‫אני רק הולך לארוז קצת אוכל.‬
‫קח מה שאתה צריך ואפגוש אותך למטה. בסדר?‬
‫אליאס.‬
‫אליאס, אתה שומע אותי? אני יודעת שאתה שם.‬
‫יש משהו שאני צריכה לספר לך.‬
‫הינה אתה.‬
‫הילד המתוק שלי.‬
‫אתה יודע, חשבתי על זה.‬
‫ואתה...‬
‫אתה צודק.‬
‫לא התנהגתי כרגיל.‬
‫אבל...‬
‫אני אשתפר.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫הכול מתכווץ לי.‬
‫אתה יכול...‬
‫אתה יכול לשחרר אחד, רק לרגע?‬
‫אני לא חושב שכדאי לי.‬
‫לוקאס אמר לך את זה, נכון?‬
‫אתה ילד חכם, אליאס.‬
‫אתה יכול לחשוב לבד.‬
‫אתה לא תמיד צריך להקשיב לאחיך.‬
‫אליאס.‬
‫תודה. אתה ילד כל כך טוב.‬
‫למה קרעת את הציור שלי?‬
‫לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫לפעמים אנשים פשוט...‬
‫עושים דברים ללא כוונה.‬
‫הייתי בסערת רגשות.‬
‫למה היית בסערת רגשות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אליאס.‬
‫- אתה לא צריך להיות כאן. - היא הייתה צמאה.‬
‫רק נתתי לה קצת מים.‬
‫אליאס, תקשיב לי.‬
‫אל תקשיב לו.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אני אימא שלך.‬
‫מה אתה מחזיק ביד שלך?‬
‫בבקשה.‬
‫אליאס, תישאר איתי.‬
‫הזרועות שלה כאבו.‬
‫בדיוק עמדתי לקשור אותן מחדש.‬
‫- עמדת לשחרר אותה? - בדיוק עמדתי לקשור אותן. אני נשבע.‬
‫תישאר איתי, מותק.‬
‫תביא את נייר הדבק.‬
‫- מה? - וגרב.‬
‫למה?‬
‫כדי שלא תשקר.‬
‫אליאס.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אליאס.‬
‫לא, מותק... אני עדיין מחלימה.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫עשית את הדבר הנכון.‬
‫ביחד אנחנו חזקים, נכון?‬
‫בסדר, יש לי עוגיות, קרקרים. מה עם פופ-טארטס?‬
‫אתה רוצה קצת?‬
‫אליאס, פופ-טארטס?‬
‫תוכלו לפתוח את הדלת, בבקשה?‬
‫מה נעשה?‬
‫אל תיתן להם להיכנס. השתגעת?‬
‫אבל הם כבר ראו אותנו.‬
‫הם ראו אותך. תיפטר מהם.‬
‫נחש מה? אתה עצור.‬
‫סתם צוחק. הומור של שוטרים. סליחה.‬
‫אכפת לך לקרוא לאימא שלך בשבילי?‬
‫הצילו!‬
‫היא יצאה.‬
‫אתה בטוח? כי המכונית שלה בחניה.‬
‫יש לה יותר ממכונית אחת.‬
‫יופי. הינה לך.‬
‫טוב, היא לא כאן. אתה תגיד לה שעברנו כאן?‬
‫לאן אמרת שהיא הלכה?‬
‫תעזרו לי!‬
‫הצילו!‬
‫תניחי לילד, בסדר?‬
‫היא בטח הלכה העירה לכמה דקות.‬
‫תוכל לתת לו לדבר בעצמו, בבקשה?‬
‫אתה יודע איפה אימא שלך?‬
‫היא נסעה העירה.‬
‫אתה יודע מה? למה שלא נתקשר אליה בזריזות, בסדר?‬
‫- אלוהים, סנדי. - זה ייקח רק שנייה.‬
‫אנחנו יכולים לחזור מאוחר יותר. היא לא תהיה מרוצה‬
‫- שאנחנו מטרידים את הילד. - הוא כבר מחייג.‬
‫- תא קולי. - מרוצה?‬
‫- 23-20? - 23-20, שומע.‬
‫אני תכף חוזר.‬
‫אליאס, יש משהו שאתה רוצה לספר לי?‬
‫אתה יודע, יש לי ילדה.‬
‫ילדה קטנה. הרבה יותר צעירה ממך.‬
‫קוראים לה אלמה, ואם חס וחלילה היא הייתה צריכה עזרה במשהו,‬
‫כל סוג של עזרה, אני מקווה שהיא הייתה יודעת איך לבקש אותה.‬
‫אתה מבין מה אני אומרת?‬
‫אתה לא תסתבך בצרות.‬
‫אוקיי. יש לנו משאית שהתהפכה ליד כביש 7.‬
‫אליאס.‬
‫היי, בואי נלך.‬
‫הכול בסדר גמור.‬
‫נהדר. אני הולך איתך או בלעדייך.‬
‫נחזור הערב כשאימא שלך תחזור הביתה.‬
‫אתה שקרן כזה גרוע.‬
‫אני מזמין "אובר".‬
‫איפה הם?‬
‫שכחתי מברשת שיניים.‬
‫- ברצינות? - אני אמהר.‬
‫ההסעה תגיע בקרוב.‬
‫אני חוזר מיד. פשוט תגיד לו לחכות.‬
‫אתה צריך לתת לי להסביר.‬
‫אתה שיקרת.‬
‫- אליאס... - זו היא.‬
‫אתה חייב להקשיב לי.‬
‫למה אתה שונא אותה?‬
‫אני אגיד לך, אבל אסור לך לשחרר אותה.‬
‫אתה חייב לסמוך עליי.‬
‫בסדר?‬
‫- שחרר אותה! - אליאס, חכה!‬
‫אני מנסה לעזור לך.‬
‫אליאס, בבקשה!‬
‫פתח את הדלת!‬
‫היא הולכת לפגוע בך. תעצור! אליאס, בבקשה!‬
‫היא רק רוצה שתהיה לבד.‬
‫פשוט תפתח את הדלת!‬
‫אליאס, פתח את הדלת!‬
‫אליאס, היא פשוט תשקר לך!‬
‫אליאס!‬
‫אליאס.‬
‫אימא.‬
‫מותק. התינוק שלי.‬
‫- אני מצטער. - זה בסדר, זה בסדר.‬
‫- לא רציתי לעשות לך את הדברים האלה. - לא. זה בסדר. זה בסדר, מותק.‬
‫אני כאן.‬
‫- אני כאן. - זה היה לוקאס, כל הזמן הזה.‬
‫הוא שיקר.‬
‫הוא אמר שאת לא אימא. הוא אמר שאני חייב לפגוע בך.‬
‫לא רציתי לעשות את זה.‬
‫זה בסדר. זה בסדר.‬
‫אז את לא כועסת עליי?‬
‫לא.‬
‫לא, אני לא כועסת.‬
‫לא.‬
‫אני מפחד.‬
‫אני לא יודע מה קורה.‬
‫את מוכנה לדבר עם לוקאס?‬
‫אני חושב שמשהו לא בסדר איתו.‬
‫אני רוצה שדברים יחזרו להיות כפי שהיו.‬
‫מותק.‬
‫אני צריכה שתעשה משהו בשבילי.‬
‫אני צריכה שתבוא איתי לאנשהו.‬
‫לוקאס?‬
‫אימא.‬
‫אני לא מוצא את לוקאס.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר, אני איתך.‬
‫לוקאס?‬
‫בוא.‬
‫זה בסדר, מותק. אני כאן.‬
‫אני צריכה שתסתכל על זה, מותק.‬
‫זה בסדר.‬
‫פשוט תספר לי מה זה.‬
‫- צבע? - לא.‬
‫אני צריכה שתחשוב היטב, מותק.‬
‫אני לא יודע.‬
‫כן, אתה כן, אליאס.‬
‫אתה יודע מה זה. עכשיו אני צריכה שתגיד את זה.‬
‫בבקשה, בבקשה, אליאס, לא עוד העמדת פנים.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫ניסיתי, אבל לא יכולתי לשאת את זה שראיתי אותך מדבר איתו כל הזמן,‬
‫שיחקת איתו.‬
‫- אני... - תפסיקי.‬
‫תפסיקי.‬
‫מותק, תקשיב לי.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫לא ידעת שהאקדח טעון, ורק שיחקת.‬
‫- לא התכוונת לפגוע בו. - בבקשה, תפסיקי.‬
‫אני יודעת שזה קשה, אבל תקשיב לי.‬
‫נוכל להתחיל מחדש.‬
‫- תפסיקי. - אני צריכה שתראה מה אמיתי.‬
‫- לא. - בבקשה, פשוט...‬
‫זה אמיתי.‬
‫החלטנו להתפצל לשניים.‬
‫וכך לעולם לא נצטרך להיות לבד שוב.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫לא עוד העמדת פנים.‬
‫אתה ואני, אנחנו זהים. זה מה שהופך אותנו לבני מזל.‬
‫לעולם לא אוכל לפגוע בך.‬
‫ואתה לא תוכל לפגוע בי.‬
‫הקו המפריד בין המציאות לדמיון, הוא נעלם.‬
‫- זה אמיתי. - תפסיקי.‬
‫- לא, לא עוד העמדת פנים. - בבקשה, תפסיקי.‬
‫לא עוד העמדת פנים.‬
‫לא!‬
‫אימא?‬
‫היית... היית...‬
‫לא עשית שום דבר רע, מותק.‬
‫והיית כל כך חזק.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד פרידמן‬
‫בקרת כתוביותשקד הרטמן‬ מן‬