Kung Oden gick ut i ett brinnande och blodigt fälttåg-
för att samla de nio rikena under Asgårds tron.
Hans främsta vapen i erövringen av herraväldet, hans bödel-
var hans förstfödda dotter Hel, dödsgudinnan.
En efter en la de världsträdets grenar under sig.
Men Hel ville ha mer.
Hela kosmos ligger där, redo för vårt herravälde-
men du vill nöja dig med de nio rikena?
Det kommer en tid när krigaren ska lägga ner sitt svärd och sluta strida.
Och om jag vägrar?
Då tvingar jag dig!
När han inte kunde stävja dotterns blodtörst-
valde Allfadern att förvisa henne till dödsriket.
Men i det här universumet gav Hels motstånd honom en annan idé.
Förlåt, det är bara för mycket.
Du begär att jag ska sluta strida, fast det är allt du lärt mig att göra.
Du förstår, far, utan strid är jag ingen alls.
- Nej! - Mitt barn...
En gud som inte värdesätter livet ska inte få få råda över döden.
Jag fråntar dig din makt!
Du får inte göra så mot mig. Jag tillåter det inte!
I min faders och hans faders namn...
Nej!
...förvisar jag dig!
Den som med barmhärtighet i hjärtat bär denna krona-
ska tillskänkas Hels makt.
Vi har funnit den.
Xu Wenwu som fick sin styrka från de tio ringarna, visste alltför väl-
att de största kraftkällorna på jorden ofta kommer utifrån.
Tid.
Rum.
Verklighet.
Det är ingen linjär bana.
Det är ett prisma av ändlösa möjligheter...
...där ett beslut kan förgrenas ut i ett oändligt antal verkligheter...
...och skapa andra världar.
Jag är Väktaren.
Er vägvisare i denna myriad av nya verkligheter.
Följ med mig och fundera över frågan...
"Tänk om?"
Regn.
Detta naturens mirakel som tar ner skyarna på jorden.
Men Wenwu skulle upptäcka att någon mycket intressantare fallit ner från himlen.
Vad är det där?
- Vem där? - Halt!
Midgård. Ljuvligt...
Ge mig min krona.
Den enda som ger order häromkring...
...är jag.
Jag uppskattar när en man är modig nog att bära smycken.
De flesta gör bäst i att frukta mig.
Samma här. Men jag är inte de flesta, raring.
Jag är dödsgudinnan.
Det brukar framkalla en kraftigare reaktion.
Grip henne.
Kära nån, då var det dags...
Vad...? Åh nej.
En dödligs blod...?
Motbjudande.
Nej, snälla! Jag bönar, var barmhärtiga!
Jag är blott en hjälplös kvinna.
Vad är detta?!
Den här kraften är inte av denna världen.
Inte du heller.
Om jag bara haft min krona skulle du stå på knä inför mig.
- Visa mig. - Va?
Det måste jag säga, att du eskorterar mig till din egen bane...
- Jag vet inte om du är modig eller dum. - Sätt på kronan, så tar vi reda på det.
Både och, tror jag.
Men kom igen...!
Jaha, den...
Den sitter verkligen fast.
Hur funkar det med tyngdkraft här i Midgård?
Nej, glöm det.
Gör inte detta mot mig, far.
Ska vi avrätta henne?
Vad är detta?
En inbjudan. Det vore mig en ära om du ville göra mig sällskap till middagen.
Värre tortyr har jag fått utstå.
Färgen är inte så pjåkig.
Jag slipper ju blodfläckar när jag skär halsen av dig.
Vissa menar att rött symboliserar välgång.
Bruden kan bära rött på bröllop.
Bröllop?!
Tänkte du göra min fångenskap till ett livstidsstraff?
Jag föreslår inte bröllop, men dock en allians.
Jag ser en krigare i dig, Hel. En krigare som jag.
Min far såg också min kampvilja. Han närde den och utnyttjade den-
men när min ambition växte sig större än hans, kallade han mig för ett monster.
Det gör nog du också, tids nog.
Nej, för jag är inte din far.
Jag fick de tio ringarna som gåva.
En gåva som jag återgäldar världen.
- Genom att härska över folket? - Genom att skydda dem.
Vår värld hemsöks av farliga krafter.
Och det är så du ser mig, som ännu en farlig kraft?
Din far må ha fruktat din kampvilja, men jag gör det inte.
Strid vid min sida, Hel. Tillsammans kan vi skydda världen.
Du tror verkligen på dig själv.
Jag vet bara vad jag vill ha.
Och vad är det du vill ha?
Du är riktigt snygg när du är utslagen.
Sov sött!
Jag vill ha henne levande.
Typiskt... Vad är det nu då?
Du var mig en märklig typ.
Så du vet hur man tar sig ut?
Förlåt, var det där din...?
Jag trodde jag pratade med ditt ansikte.
Vi följer stjärnorna till Norden, där folket fortfarande dyrkar asarna.
Det tar säkert flera år dit-
men om du inte vet om en armé som står redo att ledas av mig...
Du blir inte det första arsle jag har följt i strid.
Du lovade att det jag söker fanns på andra sidan dalen, men här tar det stopp.
In i skogen?
Det lär inte finnas en civilisation där på flera mil.
Så den är förtrollad?
Jag medger att jag blir nyfiken-
men om den här utflykten inte ger resultat är det ditt arsle som ryker.
Eller ditt ansikte... Kanske bådadera.
"Fly"? Vad ska jag fly ifrån?
Jag har inte överlevt tusen års krig för att dödas av ett lövverk.
"Framåt"? Det finns ingen väg framåt!
Skulle jag lita på dig, som ledde in mig i den förtrollade mördarskogen?
Vilken energi...!
Vad har vi här, då?
Hel...
Hörde du det där?
Visa dig!
Det är en order!
Hel...
Jag ser henne inte längre.
Vad i hela världen...?
Jag heter Jiayi.
Jag för Ta Los äldstes talan.
- Jag är Hel... - Vi vet vem du är.
Din kamrat har berättat.
Jag visste inte att sån här magi existerade i Midgård.
Vårt gränsrike skyddar jordens folk mot hot från underjorden.
Hot som du.
Jag har inga onda avsikter. Den jag har något otalt med är en viss Wenwu.
Ja, eller egentligen min far... Båda två, kan vi säga.
Och pappas nya tjej Frigg, en vedervärdig kvinna...
Men bara de tre.
Jag förmodar att ni inte har lust att ta till vapen i mitt namn?
Jag tolkar det som ett nej. De där hoten från underjorden som du nämnde-
du råkar inte veta om de är på jakt efter jobb?
Mörker kan inte bekämpas med mer mörker, bara med ljus.
Det var ju en förtjusande inställning...
Kanske lite esoterisk, bara. Men om ni skulle lära mig er väg...
Och varför skulle vi göra det?
För att ni har svurit att skydda världen från underjorden-
och jag är dödsgudinnan.
Vad kan då gagna er sak mer än att rekrytera mig?
Bekämpa mörker med ljus, ni vet.
När solen når zenit börjar din utbildning.
Du kan inte mena allvar, Jiayi.
Ingen fara. Vi har metoder för att säkerställa att hon inte förråder oss.
Budskapet har gått fram.
Förlåt mig, herre. Jag ser inte längre var Hel är.
Tror du att de dödliga har dräpt henne?
Det finns en som besitter stor makt.
Tio ringar som skulle kunna förinta en gud.
Om sån makt existerar på Midgård-
vet vi inte vad dess invånare kan vara kapabla till.
Vår fred kan bli kortvarig.
Det där lär jag mig gärna.
Fast kanske inte med blommor... Knivar vore mer användbart.
Eller eld.
Eller hör på det här... Brinnande knivar!
Det är inte mycket rörelseutrymme här.
Du ska sitta ner och öva på konsten att andas.
Och själva striden kommer... när då?
Strida kan du redan.
Vår väg går ut på att odla sitt inre.
Teknik och ande i förening.
Så trevligt. Och de brinnande knivarna?
Andas bara, Hel. Andas.
Allt du behöver finns framför dig.
Här finns bara ett papper.
Zhe zhi är konsten att skapa något av intet.
Att se oändliga möjligheter i en tom målarduk.
Fokus, förening, frid.
Bara genom de sakerna kan du ta reda på vad det är du söker.
Skulle jag bli mästare i stridskonst eller på att hänga tvätt?
Varför vill du bemästra vår väg?
- För att störta Wenwu, har jag ju sagt. - I vilket syfte?
Att ta hans tio ringar och utkräva hämnd mot min far!
I vilket syfte?
Det här är...
Att inta Asgårds tron och fortsätta min erövring av universum!
Och när alla riken i kosmos har erövrats?
Snälla!
Sluta!
Det räcker!
Nej!
Varför fjättrade du honom, far? Han vill dig inget ont.
Inte nu, men i sinom tid.
Han har fötts med en krigares hjärta, precis som sin matte.
En kung måste tämja hot och se till att de tjänar hans syften.
Vad är det du hoppas finna efter nästa stora erövring?
Frihet.
Frihet från dominans.
Frihet att gå min egen väg.
Nu är du redo att börja.
Som du nu förstår är allt i livet förbundet med vår väg.
Och vår väg är förbunden med alltet.
Vecken i ett pappersark...
Luften i dina lungor...
När du har ro i sinnet, kan du se lektionerna.
Inte illa, men du har mycket kvar att lära.
Och när du finner modet att leva lektionerna...
...blir du en mästare.
Far?
Åh nej...
Ska du redan ge dig av? Du är långt från färdigutbildad.
Oden terroriserar landsbygden. Han är ute efter de tio ringarna.
- Han måste stoppas. - Tao Lo är väktare, inte krigare.
Det är skillnaden mellan oss. Utan strid är jag ingen alls.
Om du väljer den vägen, får du beträda den ensam.
Min far valde väg åt mig för länge sen.
Om jag nånsin ska bli fri att välja min egen, måste jag möta honom.
Med eller utan er.
Till reträtt! In bakom stadsporten!
Hel?
- Imponerande pansar. - Det är drakfjäll.
Förstärkt för att stå emot mystiska krafter.
För egen del...
...saknar jag klänningen.
Kära dotter.
När Heimdall inte längre såg dig fruktade vi det värsta.
Omfamna mig. Jag har färdats långt för att upprätta ditt namn.
Säger du det? Inte för de tjusiga armbanden, då?
De tio ringarna ska inte vara i dessa primitiva händer.
Kom tillbaka till min sida, så ställer vi Midgård under vårt beskydd.
- Nej. -"Nej"?
Vågar du trotsa mig?
Ge dig av och kom aldrig mer tillbaka.
Jag är din far och din kung. Du ska lyda mig!
När du fick tronen kastade du bort svärdet-
och glömde att hon var din egen dotter.
Jag tänker inte delta i dina erövringar mer.
Du verkar ha glömt att jag tog din krona från dig.
Utan den är du ingenting.
Men jag är inte ensam.
- Vi måste ta Gungner från honom. - Vem är Gungner?
Det där.
Vad är detta?
En klok kvinna lärde mig att mörker inte kan bekämpas med mörker, bara med ljus.
Och det tänker vi bevisa.
Jag borde ha låst in dig när jag hade chansen!
Ja, följ alltid den första instinkten. Det har du lärt mig.
Brinnande knivar...
Snälla far, låt oss upphöra med det här våldet en gång för alla.
Sen när avstår min dotter från att skörda ett liv?
Du hade rätt.
En gud som inte värdesätter livet ska inte få få råda över döden.
Jag förpassade dig hit för att du skulle lära dig och växa.
Och du har överträffat alla mina förväntningar.
Du har överträffat mig.
Tronen är din, om det är den du åstundar.
Du har förtjänat den.
Bara därifrån kan jag lösa upp ditt herravälde.
Det kommer att ta tid. Eoner.
Men när jag är färdig kommer de nio rikena att vara fria-
och kosmos snart därefter.
Vad har hänt med dig, mitt barn, min en gång så grymma bödel?
Jag gav freden en chans.
Och där på slagfältet bildade en man och en kvinna-
en dödlig och en gudinna-
de tio ringarna och Asgårds här-
en allians och ett herravälde.
Ett herravälde som skulle omfatta hela kosmos.
Ett herravälde som inte var erövrarnas, utan befriarnas.
Befriare vars härtåg i universum-
skulle bevisa en gång för alla att även det mörkaste av hjärtan-
kan finna frid.
Översättning: Karl Hårding